Справа № 815/3005/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3005/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 Вагіф Огли до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 Вагіф Огли звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 15.05.2017 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2017 року № НОМЕР_3 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску від 15.05.2017 року № НОМЕР_4.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 27.03.2017 року по 07.04.2017 року працівниками ГУ ДФС в Одеській області була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 Вагіф Огли щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт від 24.04.2017 року № 334/15-32-13-01/НОМЕР_5.

У ході перевірки було встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Вагіф Огли: п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 178.2, п. 178.3 ст. 178, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 70318, 33 грн., а саме за 2015 рік на 69408,07 грн. та за 216 рік на 910,26 грн.; п.4 і 5 частини 1 ст.4, п.8 ст.9, пп.2.1 п.2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано основний платіж по ЄСВ від підприємницької діяльності в сумі 59536,24 грн., а саме за 2015 рік - 58423,70 грн. та за 2016 рік - 1112,54 грн.; п. 2 Наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1020 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ)»; Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкової розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.01.2011 року № 46/18784; пп. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України № 2755- VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, а саме: відображення у звіті форми 1-ДФ не всіх сум доходу; п.п. 1.2 п. 16-11, п. 1.4 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військовий збір у сумі 7016,66 грн., в т.ч. за 2015 рік на 6940,80 грн., за 2016 рік на 75,86 грн. п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР.

03.05.2017 року позивач, не погоджуючись з висновками, зазначеними в акті перевірки № 334/15-32-13-01/НОМЕР_5, подав до ГУ ДФС в Одеській області заперечення на вказаний акт перевірки (а.с.66-67).

За результатами розгляду відповідачем зазначених заперечень позивача ГУ ДФС в Одеській області було прийнято висновок № 67/15-32 від 15.05.2017 року, яким висновок акту перевірки від 24.04.2017 року №334/15-32-13-01/НОМЕР_5 переглянуто частково та у частині безпідставного завищення валових витрат у 2016 році - сума оподаткованого чистого доходу за результатами перевірки зменшено на 3500грн. (без ПДВ), решта порушень залишено без змін.

На підставі зазначених висновків акту перевірки та з урахуванням висновку № 67/15-32 від 15.05.2017 року, ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкові повідомлення-рішення від 15.05.2017 року: № НОМЕР_1, яким визначено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 6964,15 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1746,88 грн.; № НОМЕР_2, яким визначено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 69688,15 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17422,04 грн.

Разом з тим, 15.05.2017 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- зі сплати єдиного внеску у розмірі 58766,02 грн. та рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 8797,79 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову з огляду на викладене.

Так, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 зазначеної статті Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.п. 177.4.1-177.4.4 п.177.4 ст.174 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, зазначені норми податкового законодавства діяли у 2015 і 2016 роках, тобто у період за який здійснювалась перевірка.

Тобто, діючими нормами податкового законодавства передбачено обовязок фізичної особи підприємця документально підтверджувати витрати, пов'язані з господарською діяльністю для визначення обєкта оподаткування.

При цьому, суд першої інстанції вірно визнав обґрунтованими посилання представника позивача на те, що перевіряючими в акті перевірки безпідставно зазначено про порушення ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли п. 44.1 ст. 44 та п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України щодо обовязкового ведення бухгалтерського обліку для визначення обєкту оподаткування оскільки зазначені приписи стосуються юридичних осіб та не можуть бути застосовані до фізичної особи підприємця.

Також, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Тобто, і приписи зазначено Закону також не визначають обовязок фізичної особи підприємця вести бухгалтерській облік.

Перевіряючими у ході перевірки було встановлено завищення ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли витрат за 2015 рік на суму 458276,50 грн. у звязку з придбанням плит гіпсових армованих для стелі у ТОВ «Грін Сіті» у звязку із тим, що вони не використовувались у господарській діяльності позивача.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, 02.05.2017 року між ТОВ «ГРІН СІТІ» та ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли було укладено договір поставки № 020515, п.п. 1.1. якого визначено, що постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар, згідно накладних на умовах, викладених у цьому договорі.

На підтвердження отримання товару за вказаним договором позивачем надано до суду видаткові накладні, із зазначенням найменування товару «плита гіпсова армована стеля 600*600*14», № 13 від 17.09.2015 року, № 12 від 15.07.2015 року, № 10 від 07.05.2015 року № 11 від 10.06.2015 року, та квитанції до прибуткових касових ордерів.

Придбання позивачем вказаних плит не заперечувалось перевіряючими в акті перевірки.

Також, як встановлено судом першої інстанції, згідно наданих документів на придбання товару ОСОБА_2 Вагіф Огли отримав їх як фізична особа підприємець.

При цьому, 30.11.2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Вагіф Огли та ФО Компанієць ОСОБА_3 укладено договір поставки № 301116 Ф4, п.п.1.1. якого визначено, що постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити товари, визначений п. 2.1. Договору, згідно накладних на умовах, викладених у цьому Договорі.

На підтвердження виконання договору поставки № 301116 Ф4 від 30.11.2016 року позивачем надано видаткову накладну № РН -0001620 від 30.11.2016 року на товар «плита гіпсована армована 600*600*14».

30.11.2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Вагіф Огли та ФО ОСОБА_4 укладено договір поставки № 301116 Ф3, п.п. 1.1. якого визначено, що постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар, визначений п. 2.1 договору, згідно накладних на умовах, викладених у цьому Договорі.

На підтвердження виконання зазначеного договору поставки № 301116 Ф3 від 30.11.2016 року позивачем надано видаткову накладну № РН-0001619 від 30.11.2016 року на товар «плита гіпсована армована 600*600*14».

30.11.2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Вагіф Огли та ФО Парфенюк ОСОБА_5 укладено договір поставки № 301116 Ф2, п.п. 1.1. якого визначено, що постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар, визначений п. 2.1. Договору, згідно накладних на умовах, викладених у цьому Договорі.

Відповідно до п. 2 договору поставки № 301116 Ф2 від 30.11.2016 року порядок розрахунку здійснюється із відстрочкою платежу до 01.07.2017 року.

На підтвердження виконання договору поставки № 301116 Ф2 від 30.11.2016 року позивачем надано видаткову накладну № РН - 0001617 від 30.11.2016 року на товар «плита гіпсована армована 600*600*14».

30.11.2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Вагіф Огли та ФО Древаль ОСОБА_6 укладено договір поставки № 301116 Ф1, п.п. 1.1 якого визначено, що постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити товар, визначений п. 2.1. Договору, згідно накладних на умовах, викладених у цьому Договорі.

На підтвердження виконання договору поставки № 301116 Ф1 від 30.11.2016 року позивачем надано видаткову накладну № РН -0001621 від 30.11.2016 року на товар «плита гіпсована армована 600*600*14».

При цьому, відповідно до висновку № 67/15-32 від 15.05.2017 року ГУ ДФС в Одеській області на заперечення позивача до акту перевірки від 24.04.2017 року №334/15-32-13-01/НОМЕР_5 відповідачем встановлено, що суми витрат на придбання вищезазначеного товару включено ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли до складу декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, а реалізація - відвантаження всього обсягу придбаних плит здійснена ним у листопаді грудні 2016 року, кошти за відвантажений товар отримані готівкою частково у листопаді грудні 2016 року у сумі 125,5 тис. грн., решта товару не оплачена та у нього рахується дебіторська заборгованість.

Як свідчать матеріали справи, зазначені господарські операції відносяться до видів економічної діяльності, які має право здійснювати позивач.

Разом з тим, діючими приписами податкового законодавства не встановлено обовязку для фізичних осіб підприємців використання придбаного у звязку з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця товару у тому ж періоді у якому його включено до складу витрат для визначення обєкту оподаткування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність встановленого відповідачем порушення ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли щодо завищення витрат за 2015 рік у розмірі 458276,50грн.

При цьому, факти виявлених порушень податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи, повинні бути викладені в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Як вірно вказано судом першої інстанції, в акті перевірки ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли перевіряючим зазначено про наявні розбіжності даних його декларації за 2015 та 2016 роки та даними перевірки з посиланням на п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України, однак, не зазначено що саме встановлено - завищення витрат або доходу та не має посилань на відповідні первинні документи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем необґрунтовано зазначено про вказане порушення.

Також, перевіряючим в акті перевірки зазначено про встановлене заниження валового доходу позивачем за 2015 -2016 роки, відображеного у декларації про майновий стан за 2015-2016 роки, яке встановлено згідно виписок банку, книги обліку доходів і витрат № 9 від 12.02.2015р. та № 270 від 20.04.2015 року на 6000 грн., яке виникло по причині невірного визначення валового доходу від надходження валютної виручки на валютні рахунки та її продаж на МВР, згідно Постанови НБУ № 281 від 10.08.2015 року.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли визначено еквівалент отриманої виручки за курсом НБУ на розподільчий рахунок 2603 та відповідна сума доходу відображена у книгах обліку доходів та витрат підприємця.

Разом з тим, як вірно вказано судом першої інстанції, жодних посилань на конкретні суми, дати, обставини та відповідні документи, що підтверджують вказане порушення відповідачем не вказано, а також не вказано щодо якого банківського рахунку позивача було встановлено вказане порушення.

Представником позивача надано до суду договір на відкриття та обслуговування банківського рахунку № 1 від 17.05.2013 року, укладений з ПАТ «Укрсиббанк», згідно якого у позивача відкриті поточні рахунки у вказаному банку.

Відповідно до п. 11 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 17.062004 року № 280, у класі 2 Плану рахунків відображаються операції з клієнтами, зокрема операції за розрахунками, наданими кредитами та залученими вкладами (депозитами). Рахунки цього класу використовуються для обліку операцій за розрахунками з клієнтами (крім банків) - суб'єктами господарювання, органами державної влади та самоврядування, фізичними особами. За рахунками суб'єктів господарювання обліковуються кошти юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Пунктом 6 Інструкції № 280 визначено, що план рахунків забезпечує мультивалютний облік операцій, суть якого полягає в обліку операцій в іноземній валюті за тими самими рахунками, що і операцій у гривні.

Призначення розподільчих рахунків суб'єктів господарювання

- облік коштів, що підлягають розподілу або додатковому попередньому контролю, у тому числі сум коштів в іноземній валюті, що підлягають обов'язковому продажу.

Разом з тим, кошти на розподільчих рахунках є власністю субєкта на користь якого вони надійшли, а тому, визначення валового доходу від надходження валютної виручки на валютні рахунки за датою надходження валютної виручки на розподільчі рахунки фізичної особи-підприємця не є порушенням податкового законодавства України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано зроблено висновок про допущення ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли вказаних порушень.

Також, у висновку акту перевірки та у податковому повідомленні - рішенні № від 15.05.2017 року відповідачем зазначено про порушення ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли п.178.2, п.178.3 ст.178, однак в акті перевірки не зазначено у чому полягає вказане порушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано зроблено висновок про заниження ФОП ОСОБА_2 Вагіф Огли податку на доходи фізичних осіб за 2015 2016 роки та у звязку із цим безпідставно донараховано до сплати єдиний внесок і застосовані штрафні санкції за донарахування єдиного внеску за вказаний період.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення - рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску - скасуванню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 Вагіф Огли до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець