Справа № 804/3958/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2017 р. Справа № 804/3958/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Жовтоводського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів, -
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1), Жовтоводського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області (далі - відповідач-2), в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області через скорочення штатів;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області з 06.11.2015 року;
- стягнути з Жовтоводського міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по день ухвалення судового рішення з розрахунку середньоденного забезпечення 121 грн. 92 коп.
В обґрунтування своїх вимог позивачем було зазначено, що оскаржуваний наказ є незаконним та таким, що прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, чим були порушені права, свободи та інтереси позивача, що потребує судового захисту, а саме при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється. Позивач посилається на те, що при звільненні з посади відповідач не перевірив можливість реалізації її права на прийняття на службу до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та не розглянув подані нею рапорти від 04.11.2015 року та від 06.11.2015 року із зазначенням згоди на переведення з органів внутрішніх справ до Національної поліції, не було враховано, що позивач виховує неповнолітню дитину.
Ухвалою Вищого адміністративного суду від 25 травня 2017 року справу було скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідачач-1 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про розгляд справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Представник відповідача-2 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Зважаючи на приписи ч. 4 ст. 122, ч. 4, ч. 6 ст. 128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст. 122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 15.07.2002 року ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ України. Останнім місцем служби позивача була посада старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) з органів внутрішніх справ України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС.
Правомірність та обґрунтованість вказаного наказу є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII (який був чинний на час звільнення позивача), та Положенням № 114.
Розділом VII Положення № 114 врегульовано питання щодо звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби, пунктом 64 якого, встановлені підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі (підпункт "г").
Як вбачається з матеріалів справи, наказ про звільнення № 485о/с прийнято у зв'язку зі скороченням штатів відповідача, яке відбулося на виконання вимог пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Закон № 580-VIII опублікований в Голосі України 06 серпня 2015 року № 141-142, і відповідно, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирали чинності з 07 серпня 2015 року.
Згідно із пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Пунктами 9, 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про міліцію" міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Зміст наведених законів дає підстави для висновку, що основні завдання та функції держави, які покладались на міліцію та поліцію є тотожними.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», постановлено ліквідувати Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області та утворити Головне Управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що відповідач-1 - ГУ МВС України в Дніпропетровській області перебуває у стані припинення. Проте на теперішній час запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи ГУ МВС України в Дніпропетровській області не внесено.
Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.
При цьому, з аналізу Закону України "Про Національну поліцію" слідує висновок, що у зв'язку з його прийняттям проводилась реорганізація юридичних осіб публічного права.
Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа №21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.
Так, Законом № 580-VIІI передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою шляхом видання наказу керівником відповідного органу поліції про призначення на відповідну посаду в органах поліції або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.
При цьому, суд звертає увагу, що ГУ МВС України в Дніпропетровській області має дотримуватись процедури звільнення, що встановлена Положенням № 114, яке не втратило сили та є спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини.
Зокрема, звільненню має передувати процедура атестації працівника, як це передбачено п.47 Положення № 114 та п.1 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 22.03.2005 року № 181, з метою встановлення можливості подальшого використання на службі.
Проте, звільненню позивача не передувало проведення атестації, жодної посади для подальшого проходження служби їй не було запропоновано.
Пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 885 від 28.10.2015 року чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.
Однак, відповідач-1 не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання ОСОБА_1 на службі та не врахував відсутність відмови позивача від проходження служби в поліції та не перевірив взагалі можливість реалізації її права на прийняття на службу до поліції, а саме до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Рапортом від 04.11.2015 року на ім'я начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області про звільнення, позивач повідомила про згоду на перехід у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з 06.11.2015 року. Також, рапортом на ім'я начальника ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року позивач повідомила що є особою, яка утримує неповнолітню дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та не заперечує проти переведення до Національної поліції.
Отже, в порушення вимог пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року, з моменту опублікування Закону України "Про Національну поліцію" (з 06.08.2015 року) та до прийняття спірного наказу (06.11.2015 року) про звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) позивачу не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського у порушення пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за наявності виявленого у рапорті від 06.11.2015 року бажання продовжити службу в органах Національної поліції не вирішено питання про перевід позивача до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу на посаді старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та має звання майора міліції. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 13 років 03 місяці 21 день.
Отже, позивач у встановлений термін висловив згоду на проходження служби в поліції, що, відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим Законом вимогам.
Однак, жодних заходів до переведення позивача за його згодою на роботу до ГУ НП в Дніпропетровській області здійснено не було, тобто відповідач-1 не перевірив можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції, а саме до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. При цьому, до суду не було надано належних та допустимих доказів, шо відповідачем - 1 було перевірено питання чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі.
Так, відповідно до тимчасових штатів у слідчому відділенні Жовтоводського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області станом на 07.11.2015 року в наявності було 10 посад слідчих (з яких 3 посади старшого слідчого та 7 посад слідчих).
Проаналізувавши вказані штатні розклади, судом встановлено, що посада старшого слідчого, яку обіймав позивач працюючи у Жовтоводському міському відділі ГУ МВС України у Дніпропетровській області, збережена у штатному розкладі Жовтоводського відділення поліції Дніпродзержинського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, не тільки у назві самої посади, а і у кількісному складі, а саме 3 посади тобто скорочення чи перепрофілювання посади позивача не відбулося.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що посада позивача скорочена не була.
З огляду на викладене, наказ про звільнення прийнятий не обґрунтовано, а тому є протиправним, в зв'язку з чим, позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування наказу про звільнення відносно позивача підлягає задоволенню.
В тому числі, відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
Визначаючи розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.
Згідно до довідки про середньоденне грошове забезпечення військовослужбовця або інших осіб, зазначених у пункті 11 Порядку (для розрахунку виплат на випадок безробіття), яка міститься в матеріалах справи, середньоденне грошове забезпечення позивача складає - 121,92 грн. (Т.1 а.с.13).
Згідно з п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін'юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року № 58 днем звільнення вважається останній день роботи, тобто останнім днем роботи є 06.11.2015 року.
Таким чином, весь час вимушеного прогулу складає з 07.11.2015 року по 26.09.2017 року (день ухвалення судового рішення) - 472 дні. При цьому, вини позивача в розгляді справи більше одного року - не вбачається.
Таким чином, підлягає задоволенню також позовна вимога про стягнення з Жовтоводського міського відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області (органом, яким здійснювалась виплата грошового забезпечення) на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по 26.09.2017 року з розрахунку середньоденного забезпечення 121 грн. 92 коп. х 472 дні - 57 546, 24 гривні.
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими в повному обсязі, а позов таким, що належить до задоволення.
Відповідно до п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
За таких обставин, суд дійшов висновку про звернення до негайного виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163, 244-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Жовтоводського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з посади старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області через скорочення штатів.
Поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області з 07.11.2015 року.
Постанову в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Жовтоводського міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.В. Боженко