Справа № 209/1890/17
Суддя: Маслов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/1890/17
Провадження № 2-а/209/59/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року м. Камянське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського відділення Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області як місцевого адміністративного суду з адміністративним позовом до інспектора Дніпровського відділення Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що 06.07.2017 року інспектором Дніпровського відділення поліції Камянського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до неї інспектором встановлено, що 06.07.2017 р. о 11 год. 15 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Камаз» д/н НОМЕР_1 в м. Камянське на пр. Металургів, 80, перевозив сипучий вантаж, який не був належним чином закріплений, чим піднімав пил та забруднював проїжджу частину, у зв'язку з чим порушив п. 2.3. ґ ПДР, в звязку з чим ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасування з наступних підстав: 06.07.2017 року у місці та у час, вказаний у оскаржуваній постанові, ОСОБА_3 дійсно, керуючи автомобілем «Камаз» д/н НОМЕР_1, дійсно перевозив щебінь. Проте, кузов мав нарощені бокові і передній борти, ущільнений задній борт, а поверхня вантажу не виступала за верхні бортів, що не давало можливість щебеню висипатися на проїзну частину та забруднювати її. При транспортуванні вантаж не створював шуму, не здіймав пилу та не забруднював проїзну частину і навколишнє середовище. До того ж інспектор поліції, дії якого оскаржуються навіть не рухався позаду автомобіля "Камаз" д/н НОМЕР_1, а знаходився у віддаленні попереду транспортного засобу ОСОБА_1, та, якщо б порушення ПДР України мало б місце, інспектор фізично не міг бачити цього. Одразу після того, як ОСОБА_3 був зупинений, інспектором була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. При цьому ОСОБА_1, як особі, що притягається до адміністративної відповідальності, не були розяснені його права. Не було взяті до уваги заперечення про відсутність в діях порушень ПДР та підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. Оскаржувана постанова винесена на місці вчинення правопорушення. Інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в порушення вимог ст.251 КУпАП, не прийнявши до уваги пояснення ОСОБА_1 та його бажання відкладення розгляду на іншу дату та за місцем реєстрації, згідно ст.276 КУпАП, відповідно до передбачених прав особи, яка притягається до адміністративної відповідатьності, прийняв оскаржуване рішення, не зазначив, на підставі яких фактичних даних ним було встановлено порушення позивачем правил дорожнього руху України, а також, на підтвердження факту вчинення даного адміністративного правопорушення, не долучив матеріали, на яких було б зафіксовано вчинення позивачем вказаного правопорушення технічними приладами та технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ч.4 ст.128 КАС України, у разі не прибуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків виходячи з наступного.

При цьому, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд враховує положення ст.71 КАС України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи встановлено, що 10 липня 2017 року інспектором Дніпровського ВП майор поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ДР №058428 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.7).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 06.07.2017 об 11 год. 15 хв. в м.Камянське по пр-ту Металургів, 80, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 перевозив сипучий вантаж, який не був належним чином закріплений, чим піднімав пил та забруднював проїзну частину, чим порушив п.22.3 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення інспектором майором поліції ОСОБА_2, як уповноваженою посадовою особою органу поліції.

Суд вважає, що інспектор поліції ОСОБА_2 є особою, яка відповідно до КУпАП та Закону України "Про Національну поліцію" мав повноваження на розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності за відповідною статею КУпАП та мав повноваження на прийняття відповідної постанови.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Отже, при вирішенні питання щодо правомірності дій посадових осіб у питаннях притягнення до відповідальності за вчинення адімністративного правопорушення, необхідним є встановлення не тільки компетенції відповідного органу чи посадової особи, а і перевірка дотримання порядку оформлення відповідних документів, збору доказів та розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

У своєму позові позивач посилається на неналежне місце розгляду справи, а саме те, що справа була розглянута на місці вчинення, замість того, щоб бути розглянута місцем реєстрації.

В ст.276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. А справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Суд зважає на зміст Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015. В наведеному рішенні Конституційний Суд України прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Необхідно звернути увагу, що в п.2.4. зазначеного рішення Конституційного Суду України зазначено, що словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Відокремлення двох дій - оформлення адміністративного правопорушення і розгляд справи про адміністративне правопорушення є важливим, в тому числі і з огляду на можливість реалізації особою яка притягається до адміністративної відповідальності її прав, в тому числі закріплених в ч.1 ст.268 КУпАП.

Відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, підзаконним нормативно-правовим актом, надано право уповноваженим працівникам поліції складати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Але при цьому, в будь-якому випадку, має бути забезпечено порядок розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі в частині розяснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та її можливість реалізувати свої права.

У своєму позові позивач вказав на ту обставину, що при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності йому не були розяснені його права, в тому числі передбачені ст.268 КУпАП, а сам розгляд справи одразу на місці вчинення унеможливив реалізацію таких права.

Відповідно до ст.279 КУпАП, встановлено, що головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Аналогічна норма міститься і в п.9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р.: «Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки.»

Матеріали справи, зокрема зміст оскаржуваної постанови не містить відомостей про розяснення відповідних прав і обовязків позивачу. Відповідач не надав доказів на спростування даної обставини.

З огляду на це, суд констатує порушення порядку розгляду справи в цій частині.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що причиною зупинки водія ОСОБА_1, стало порушення ним вимог п.22.3 Правил дорожнього руху, тобто піднімання пилу та забруднював проїзну частину.

В своєму позові позивач стверджує про те, що він дійсно керуючи автомобілем "Камаз" перевозив щебінь. Проте, кузов мав нарощені бокові і передній борти, ущільнений задній борт, а поверхня вантажу не виступала за верхні бортів, що не давало можливість щебеню висипатися на проїзну частину та забруднювати її. При транспортуванні вантаж не створював шуму, не здіймав пилу та не забруднював проїзну частину і навколишнє середовище. Доказів на спростування зазначеної обставини відповідач не надав. Немає їх і в матеріалах справи.

З огляду на це, положення ст.71 КАС України, суд вважає доведеною позивачем і не спростованою відповідачем обставину відсутності порушення п.22.3 Правил дорожнього руху.

За таких обставин суд приходить до висновку, що інспектор майор поліції ОСОБА_2 мав компетенцію щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, проте ним не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення відповідного стягнення, не вбачається цього і з матеріалів справи.

На підставі ст.94 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4-15, 17, 18, 70-72, 77, 79-80, 86, 94, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Дніпровського відділення Кам'янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Дніпровського ВП майора поліції ОСОБА_2 серія ДР №058428 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Маслов