Справа № 161/7302/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9037/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними та скасування пункту постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року позивач департамент соціальної політики Луцької міської ради (далі ДСП Луцької МР) звернувся в суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі ВПВР ДВС ГТУЮ у Волинській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2017 року ВП №53832275 в частині стягнення виконавчого провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що постанова в частині стягнення виконавчого збору неправомірною, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2017 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2017 року у виконавчому провадженні ВП №53832275 щодо стягнення з департаменту соціальної політики Луцької міської ради виконавчого збору в розмірі 12 800,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ВПВР ДВС ГТУЮ у Волинській області оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 від 25 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №161/11123/14-а, що виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 13.01.2015 року (а.с. 5).

Вказаним виконавчим листом зобов»язано департамент соціальної політики нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щорічну разову допомогу до 5 травня за 2011 рік у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», - п»яти мінімальних пенсій за віком, визначених відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та виплаченої суми допомоги (а.с. 5).

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53832275 від 25.04.2017 року стягнуто з боржника - департаменту соціальної політики Луцької міської ради виконавчий збір в розмірі 12 800,00 грн. (а.с. 5, зворот).

Вказаною постановою державного виконавця, боржнику надано строк протягом 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.

Листом від 10.05.2017 року департамент соціальної політики Луцької міської ради повідомив державного виконавця про те, що стягувачу ОСОБА_2 проведено перерахунок недоплаченої грошової допомоги за 2014 рік у відповідності до рішення суду. Розмір недоплаченої допомоги становить 4 345,00 грн. Виконання постанови суду в частині виплати допомоги ускладняється у зв»язку з відсутністю коштів для виплати допомоги за 2014 рік. Виплата зазначеної допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Однак, Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» коштів на виплату допомоги за минулі роки згідно рішень суду департаментом не передбачено (а.с. 3).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавчий лист виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області зобов»язує боржника вчинити дії щодо майна стягувача (виплатити), то в даному випадку підлягають застосуванню положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є помилковим, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-19 «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-19) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов»язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-19 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п»ятою та шостою ст. 26 Закону №1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов»язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Як визначено в статті 27 Закону №1404-19 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що, незважаючи на те, що боржником є Департамент соціальної політики Луцької міської ради, тобто державний орган, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов»язання вчинити певні дії, а не стягнення. Тому виконання вказаного виконавчого листа здійснюється у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а не Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Таким чином, виконавчий лист у справі носить немайновий зобов»язальний характер та ним не вирішено питання про стягнення коштів (періодичних платежів) у певній сумі, або за певний конкретний період, тобто на вказані правовідносини не розповсюджується заборона щодо стягнення виконавчого збору, яка встановлена частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2017 року ВП №53832275 в частині стягнення виконавчого провадження є підставним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 липня 2017 року у справі №161/7302/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.10.2017 року.