Справа № 819/715/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8479/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ненадання відповіді на його запит від 06.04.2017 року з приводу інформації щодо процесуальних дій суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_2, третьої особи, служби у справах неповнолітніх та дітей, про скасування рішення та усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України у зв'язку із тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена з порушенням норм процесуального права. Просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач у справі є суб'єктом владних повноважень, предметом позову є оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а тому даний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, правовідносини, що виникли при реалізації його права на доступ до інформації суду за інформаційним запитом є управлінськими.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду були повідомлені належним чином. Суд ухвалив провести розгляд апеляційної скарги на підставі ст.ст.41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом, предметом якого є визнання бездіяльності Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ненадання відповіді на запит неправомірною та зобов'язання надати таку відповідь.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя Тернопільського міськрайонного суду виходив з того, що дії, бездіяльність чи рішення суду, пов'язані з розглядом справи, не можуть бути предметом оскарження у справі адміністративної юрисдикції, а суд і судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ. Позов ОСОБА_1 не носить публічно - правовий характер та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області з позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_2, третьої особи, служби у справах неповнолітніх та дітей про скасування рішення та усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною.

Згідно із заявою (запитом), поданою до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ОСОБА_1 просив суд надати йому інформацію про те, чи були виконані судом вимоги ст. 127 ЦПК України щодо надсилання особам, які беруть участь у зазначеній справі, копій ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками.

Тобто, ОСОБА_1, звертаючись до суду із запитом, просив надати йому інформацію, пов'язану із розглядом Тернопільським міськрайонним судом справи за його позовом.

Згідно частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 КАС України).

Компетенція адміністративних судів згідно пункту 1 частини другої статті 17 КАС України поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як роз'яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», вирішуючи питання про віднесення спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Таким чином, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то такий суб'єкт не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій», та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.

В розумінні частини 1 статті 2, пунктів 1,7,9 частини 1 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді (суд) при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Апеляційний суд наголошує, що законність процесуальних актів і дій ( бездіяльності ) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання здійснити таку перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність ( статті 126 і 129 КоституціїУкраїни ).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів з таким предметом.

Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що у спорі, де позивач оскаржує бездіяльність суду щодо ненадання йому інформації про судову справу, яка розглядається відповідачем (Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області), відповідач не здійснює управлінських функцій. Таким чином, суддя Тернопільського окружного адміністративного суду прийшов до вірного висновку про те, що Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у даному спорі не є суб'єктом владних повноважень у розумінні пункту 1 частини першої статті 17 КАС України.

Правовідносини, які виникають у зв'язку зі здійсненням судами (суддями) правосуддя, носять виключно процесуальний, а не управлінський характер, а тому юрисдикція адміністративних судів на такі відносини не поширюється.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі № 819/715/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Ухвала складена в повному обсязі 23.10.2017 року.