Справа № 242/2261/17
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №242/2261/17
Провадження №2-а/242/160/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Черкова В.Г.,

при секретарі Кідрон О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 предявила позов до управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, була змушена залишити місце свого постійного проживання та реєстрації за адресою: м.Донецьк, вул.Петровського, б.113 «б», кв.73 та переміститися в АДРЕСА_1. 25 квітня у зв`язку із зміною місця проживання вона отримала в УСЗН Селидівської міської ради довідку, зареєструвавши місце свого перебування за адресою: м.Селидове, вул.Перемоги, 57. 05.05.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, але 26.05.2017 року отримала повідомлення про відмову у наданні допомоги, через те, що сім`я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО. Вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує її законні права як внутрішньо переміщеної особи. Просить суд визнати протиправним рішення УСЗН Селидівської міської ради щодо відмови у призначенні їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 05 травня 2017 року; зобов`язати УСЗН Селидівської міської ради призначити та виплатити їй щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 05 травня 2017 року; зобов`язати УСЗН Селидівської міської ради подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до ст..267 КАС України.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позивача та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала і в судовому засіданні надала пояснення, які цілком співпадають з письмовими запереченнями.

Вислухавши сторони, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд, при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 367496, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 з 19.09.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4; є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з м.Донецька та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із договору дарування будинку від 23.06.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Селидівської державної нотаріальної контори та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 чоловік позивача є власником будинку за адресою: м.Селидове, Донецької області, вул.Леніна, буд.57.

05.05.2017 року ОСОБА_3 звернулася до УСЗН Селидівської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням начальника УСЗН Селидівської міської ради № 498 від 24.05.2017 року, ОСОБА_3 відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання у зв`язку з тим, що сім`я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО, про що позивачці було направлено повідомлення.

Спірним в межах цієї справи є питання правомірності відмови у призначенні відповідачем щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з підстав наявності у власності членів сім`ї позивача житлового приміщення за адресою: Донецька область,м.Селидове,вул.Леніна, буд 57.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок № 505.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадімінстрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Абзацами 1, 5 пункту 3 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах, зокрема, для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Згідно пункту 6 Порядку № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. (в редакції станом на час прийняття рішення відповідачем)

Статтею 1 Закону № 1669-VII територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», прийнятого на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" до вказаного переліку населених пунктів належить м. Селидове (Селидівська міська рада), на території якого знаходиться будинок за адресою: м.Селидове, вул.Леніна, 57, що належить чоловіку позивача ОСОБА_4 на праві власності.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» від 20.03.2003 р. № 638-IV, передбачено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/а від 7.10.2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» (чинний на теперішній час) районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Із цього вбачається, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО.

Відповідно до частині 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що будинок, розташований за адресою: м.Селидове, Донецької області, вул.Леніна, 57, заходиться на території проведення антитерористичної операції, підстави для відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги згідно пункту 6 Порядку № 505 у відповідача відсутні.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Статтею 11 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог тільки вразі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, суд користується даним принципом адміністративного судочинства у зв`язку з чим дійшов висновку скасувати рішення управління соціального захисту населення Селидівської міської ради № 498 від 24.05.2017 року про відмову у наданні допомоги ОСОБА_3

У відповідності до статті 267 КАС України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Пленум Вищого адміністративного суду України постановою від 20.05.2013року № 7 «Про судове рішення у цивільній справі» також роз`яснив, що з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення суд у резолютивній частині рішення повинен повніше використовувати право покладати обов`язок на суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у визначений строк звіт про виконання судового рішення у відповідності до частини першої статті 267 КАС України (пункт 10.12. Постанови), тому вимога про надання звіту підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 158 163, 267 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення управління соціального захисту населення Селидівської міської ради № 498 від 24.05.2017 року про відмову у наданні допомоги ОСОБА_3.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Селидівської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_3 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 05 травня 2017 року.

Зобовязати управління соціального захисту населення Селидівської міської ради, як суб'єкта владних повноважень, подати протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя