Справа № 760/1397/17
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-793/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 року Солом?янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Кізюн Л.І.,
при секретарі Продан М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт № 54 протоколу № 64 від 08 липня 2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, що стосується позивача; зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975; та зобов`язати відповідача подати у півторамісячний строк, після набрання законної сили рішення суду, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 01.09.1968 р. по 02.10.1988 р. проходив військову службу в Збройних силах колишнього Радянського Союзу, у період з 13.11.1986 р. по 29.12.1986 р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На підставі свідоцтва про хворобу 408 ОВГ № 739-п/4205 від 22.09.1988 р. його здоров`я було визначено «не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний другого ступеня у воєнний час». 07.05.1988 р. наказом заступника Міністра оборони СРСР з будівництва та розквартирування військ № 0203 (зі змінами, внесених до цього наказу), наказом заступника міністра оборони СРСР з будівництва та розквартирування військ від 20.02.1989 р. № 072 його було звільнено в запас за статтею 59 пункту «б» - по хворобі, із списків частини виключений з 02.10.1988 р. наказом командира в/ч 11753 № 213 від 26.09.1988 р.
Позивач зазначає, що 19.12.1988 р. на підставі первинного огляду, він став інвалідом ІІІ групи з 19.12.1988 р. до 01.01.1990 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №056216, причина інвалідності: захворювання отримано в період проходження військової служби.
18.12.1989 р. на підставі повторного огляду, інвалідність ІІІ групи була продовжена до 01.01.1990 р. до 01.01.1991 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №061185, причина інвалідності: захворювання отримано в період проходження військової служби.
22.06.1990 р. на підставі зміни категорії, він став інвалідом ІІ групи з 19.06.1990 р. до 01.07.1991 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №009866, причина інвалідності: захворювання отримано в період проходження військової служби.
26.07.1990 р. протоколом 20 військово-лікарської комісії № 501 встановлено, що його травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби.
31.08.1990 р. на підставі зміни категорії, він став інвалідом ІІ групи з 26.07.1990 р. до 01.08.1991 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №034488, причина інвалідності: травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби.
19.08.1991 р. на підставі повторно огляду, інвалідність ІІ групи була продовжена з 01.08.1991 р. до 01.08.1992 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-6 №029512, причина інвалідності: травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби.
02.06.1994 р. протоколом центральної військово-лікарської комісії Міноборони № 308 встановлено, що його захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
04.07.1994 р. на підставі зміни категорії, він став інвалідом ІІ групи з 02.06.1994 р. до 01.08.1997 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 2-10АА №131876, причина інвалідності: захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
07.08.1997 р. на підставі огляду по строку, він став інвалідом ІІІ групи з 01.08.1997 р. до 01.08.2000 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 2-18АБ №307145, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
10.07.2000 р. на підставі огляду по строку, він став інвалідом ІІІ групи безстроково з 01.08.2000 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ХАР №021354, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
10.05.2006 р. була введена виплата одноразової грошової допомоги, яка була впроваджена законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу від 04.04.2006 р. №33597-IV виплата в Міноборони одноразової грошової допомоги.
14.05.2014 р. на підставі огляду по погіршенню, він став інвалідом ІІ групи безстроково з 13.05.2014 р., підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №681822, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Інвалідність ІІ групи була встановлена йому з 13.05.2014 р., тобто в перші після її введення з 10.05.2006 р. та в перші після набрання чинності з 01.01.2014 р. нової редакції ст. 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку №975.
Як вказує позивач, він має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 2 групи.
Позивач вважає, що з 13.05.2014 р. він отримав право на виплату одноразової грошової допомоги, як особа, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на начальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
10.03.2016 р., як вказує позивач, з метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 13.05.2014 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відповідною заявою та надав копії необхідних документів, зазначених у пункті 11 Порядку № 975.
03.08.2016 року, як зазначає позивач, він отримав лист Харківського ОВК від 29.07.2016 р. № 1743/ВСЗ, де йому було повідомлено, що комісія Міноборони пунктом №54 протоколу № 64 від 08.07.2016 року відмовила позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Комісія Міноборони мотивує свою відмову в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги на підставі того, що позивач був звільнений з військової служби та інвалідність позивача встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 3597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги (одноразова грошова допомога ьула введена з 10.05.2006 р.), оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Позивач вважає такі дії відповідача безпідставними, протиправними та такими, що порушують його конституційні права на отримання одноразової грошової допомоги, а тому змушений звернутися з позовом до суду.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року, було відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (а.с. 61).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року, відкрито провадження у зазначеній справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с. 86).
Ухвалою суду від 18 травня 2017 року у якості третьої особи у справі залучено Харківський обласний військовий комісаріат (а.с.а.с. 118).
Від позивача та представника позивача до суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, в якій вони позов підтримують та просять його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча його було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду справи. Від представника відповідача надійшли письмові заперечення на позов, з урахуванням яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Представник третьої особи Харківського обласного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, хоча третю особу було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, будь-яких пояснень чи заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 з 01.09.1968 р. по 02.10.1988 р. проходив військову службу в Збройних силах колишнього Радянського Союзу, у період з 13.11.1986 р. по 29.12.1986 р. брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. На підставі свідоцтва про хворобу 408 ОВГ № 739-п/4205 від 22.09.1988 р. його здоров`я було визначено «не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний другого ступеня у воєнний час» (а.с. 14).
07.05.1988 р. наказом заступника Міністра оборони СРСР з будівництва та розквартирування військ № 0203 (зі змінами, внесених до цього наказу) (а.с. 15), наказом заступника міністра оборони СРСР з будівництва та розквартирування військ від 20.02.1989 р. № 072 його було звільнено в запас за статтею 59 пункту «б» - по хворобі (а.с. 16), із списків частини виключений з 02.10.1988 р. наказом командира в/ч 11753 № 213 від 26.09.1988 р. (а.с. 17).
Також встановлено, що 19.12.1988 р. на підставі первинного огляду, він став інвалідом ІІІ групи з 19.12.1988 р. до 01.01.1990 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №056216, причина інвалідності: захворювання отримано в період проходження військової служби (а.с. 32).
18.12.1989 р. на підставі повторного огляду, інвалідність ІІІ групи була продовжена до 01.01.1990 р. до 01.01.1991 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №061185, причина інвалідності: захворювання отримано в період проходження військової служби (а.с. 33).
22.06.1990 р. на підставі зміни категорії, він став інвалідом ІІ групи з 19.06.1990 р. до 01.07.1991 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №009866, причина інвалідності: захворювання отримано в період проходження військової служби (а.с. 34).
26.07.1990 р. протоколом 20 військово-лікарської комісії № 501 встановлено, що його травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби (а.с. 35).
31.08.1990 р. на підставі зміни категорії, він став інвалідом ІІ групи з 26.07.1990 р. до 01.08.1991 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-7 №034488, причина інвалідності: травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби (а.с. 36).
19.08.1991 р. на підставі повторно огляду, інвалідність ІІ групи була продовжена з 01.08.1991 р. до 01.08.1992 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ВТЭ-6 №029512, причина інвалідності: травма (опромінення), так отримана при виконанні обов`язків військової служби (а.с. 37).
02.06.1994 р. протоколом центральної військово-лікарської комісії Міноборони № 308 встановлено, що його захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 38).
04.07.1994 р. на підставі зміни категорії, він став інвалідом ІІ групи з 02.06.1994 р. до 01.08.1997 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 2-10АА №131876, причина інвалідності: захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 39).
07.08.1997 р. на підставі огляду по строку, він став інвалідом ІІІ групи з 01.08.1997 р. до 01.08.2000 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 2-18АБ №307145, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 40).
10.07.2000 р. на підставі огляду по строку, він став інвалідом ІІІ групи безстроково з 01.08.2000 р., що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії ХАР №021354, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (41).
10.05.2006 р. була введена виплата одноразової грошової допомоги, яка була впроваджена законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу від 04.04.2006 р. №33597-IV виплата в Міноборони одноразової грошової допомоги.
14.05.2014 р. на підставі огляду по погіршенню, він став інвалідом ІІ групи безстроково з 13.05.2014 р., підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №681822, причина інвалідності: захворювання отримано при виконанні обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 42).
Інвалідність ІІ групи була встановлена йому з 13.05.2014 р., тобто в перші після її введення з 10.05.2006 р. та в перші після набрання чинності з 01.01.2014 р. нової редакції ст. 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку №975.
Як встановлено з матеріалів справи, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 2 групи (а.с. 43).
Також судом встановлено, що 10.03.2016 р. з метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 13.05.2014 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач звернувся до Харківського ОВК з відповідною заявою та надав копії необхідних документів, зазначених у пункті 11 Порядку № 975.
Комісія Міністерства оборони України, розглянувши подані позивачем документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Листом Харківського ОВК від 29.07.2016 р. № 1743/ВСЗ, позивачу повідомлено, що комісія Міноборони пунктом №54 протоколу № 64 від 08.07.2016 року відмовила позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги (а.с. 44).
Так, як вбачається з витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 54 від 08 липня 2016 року, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про вілмову у призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнення з військової служби та інвалідність яким встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 33597-IV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. У зв`язку з викладеним, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги особам відповідного списку: п. 64 ОСОБА_1 (Харківський ОВК, дата звільнення 02.10.1988, дата встановлення інвалідності 19.12.1988) (а.с. 12).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі в Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Військовослужбовцям у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно ч. 1 ст. 16 якого в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно ч. 9 ст. 16-3 Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975)
Зазначений Порядок № 975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, згідно якому днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є в разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена в довідці МСЕК.
Зважаючи на те, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 13.05.2014 року, то до спірних правовідносин слід застосувати Порядок № 975, оскільки інших відмінних чітких визначень щодо дати встановлення групи інвалідності законодавець не передбачив.
Згідно ч. 1 ст. 16-2 Закону та п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається та виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - в разі встановлення інвалідності ІІ групи.
Змістовний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває прав на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи вторинного встановлення такої інвалідності.
Так, оскільки позивачу встановлено інвалідність ІІ групи після звільнення з військової служби та набранням законної сили Закону та Порядку № 975, то розмір і порядок виплати одноразової грошової допомоги, якщо інвалідність настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, визначається з урахуванням положень вищезазначених нормативно-правових актів, і буде складати для позивача - 200 - кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, якщо вони пом`якшують відповідальність або скасовують відповідальність особи.
Надаючи офіційне тлумачення вищезазначених положень Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Згідно п. 2 Постанови № 975 особам, які до набрання чинності Порядком № 975 мали право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 р. №168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань.
З наведеного вбачається, що порядок призначення та виплати допомоги, що відповідає чинному законодавству України полягає у наступному та передбачає такі етапи: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами у обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються у обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
Повноваження з вирішення питання щодо призначення допомоги є дискреційними та належать до виключної компетенції відповідної Комісії.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що однією з позовних вимог є визнання протиправним та скасування пункту № 54 протоколу № 64 від 08 липня 2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині, що стосується позивача.
Протокол засідання Комісії, який оскаржує позивач, не передбачає настання наслідків зобов`язального характеру на відміну від рішення суб`єкта владних повноважень - нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії.

При складанні протоколу виконуються не звичайні управлінські функції, а вчиняються процесуальні дії.

Таким чином, протокол є процесуальним документом у справі, носієм доказової інформації.

Разом з тим, позивачем не ставиться питання про визнання неправомірним та скасування відповідного рішення Комісії про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
З урахуванням вищевикладеного, вищезазначений протокол засідання Комісії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому не може бути визнаний судом протиправним.

Вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, також не можуть бути задоволенні, оскільки Міністерством оборони розглянуто питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Частиною 2 статті 6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 22 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, крім того передбачено, що конкретні права та свободи визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, дії відповідача відповідають вимогам закону, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», ст.ст. 7, 71, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2, 186 КАС України, суд -
п о с т а н о в и в :
У позові ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя Л.І. Кізюн