Справа № 263/6218/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хараджа Н.В.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року справа №263/6218/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Компанієць І.Д.

Ястребова Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2017 року по справі № 263/6218/17 за позовом ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2017 року ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - відповідач, управління, Центральне ОУПФУ), третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі - третя особа, ПАТ «Азовсталь») з вимогами про:

-визнання дій відповідача по виключенню з періоду роботи позивача за Списком № 2 на посаді газорізальник цеху ремонту металургійного обладнання № 2 періоду з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року (02 року 03 місяці 21 день) неправомірними;

-скасувати рішення Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя № 8 від 25.04.2017 року;

-зобов'язати відповідача включити до страхового стажу позивачу для призначення пільгової пенсії за Списком №2 період роботи з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року (02 року 03 місяці 21 день) на посаді газорізальник цеху ремонту металургійного обладнання № 2;

-зобов'язати відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до ст. 13 п. б Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням пільгового стажу за Списком № 2 за період його роботи в ПАТ «МК« Азовсталь» з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року (02 року 03 місяці 21 день) з 05 січня 2017 року і виплатити суму недоотриманих грошових коштів (арк. справи 2-5).

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2017 року адміністративний позов задоволений, визнані дії відповідача по виключенню з періоду роботи позивача за Списком № 2 на посаді газорізальник цеху ремонту металургійного обладнання № 2 періоду з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року (02 року 03 місяці 21 день) неправомірними; скасовано рішення відповідача №8 від 25.04.2017 року; зобов'язано відповідача включити до страхового стажу позивачу для призначення пільгової пенсії за Списком № 2 період роботи з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року (02 року 03 місяці 21 день) на посаді газорізальник цеху ремонту металургійного обладнання та зобов'язано призначити пенсію відповідно до ст. 13 п. б Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням пільгового стажу за Списком № 2 за період його роботи в ПАТ «МК« Азовсталь» з 07.06.1999 року по 27.09.2001 року (02 року 03 місяці 21 день) з 05 січня 2017 року і виплатити суму недоотриманих грошових коштів (арк. справи 84-88).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) подав апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів якої посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки відповідачем правомірно було відмовлено в призначенні позивачеві пенсії за відсутністю пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії без врахування періоду роботи на ПАТ «МК Азовсталь» з 07.06.1999 року по 27.09.2001 рік, оскільки атестацію на підприємстві проведено 07.06.1994 року, а наступну 28.09.2001 року, тобто більш, ніж через п'ять років, що не відповідає вимогам Порядку № 442, з урахуванням чого апелянт просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. справи 90-92).

Сторони до суду з розгляду даної справи не з'явились, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду, з урахуванням чого на підставі статті 197 КАС України суд розглядає справу у порядку письмового провадження на підставі наявних в ній документів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції відповідач рішенням від 25 квітня 2017 року за № 8 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності пункту «б» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу для призначення пенсії у зв'язку з неврахуванням періоду роботи позивача на ПАТ «МК Азовсталь» з 07.06.1999 року по 27.09.2001 рік, оскільки атестацію на підприємстві проведено 07.06.1994 року, а наступну 28.09.2001 року, тобто більш, ніж через п'ять років, що не відповідає вимогам Порядку № 442 (арк. справи 6-8).

Таким чином спірним питанням даної справи є наявність підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу період роботи на ПАТ «МК Азовсталь» з 07.06.1999 року по 27.09.2001 рік, та як наслідок, наявність підстав з урахуванням вказаного періоду для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Зазначена постанова набула чинності 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Така атестація у відповідності до Порядку № 442 повинна проводитись на підприємстві з 21 серпня 1992 року не рідше одного разу на п'ять років.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 10 вересня 2013 року по справі № 21-183а13.

При цьому у пункті 4.2 Порядку № 383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2014 року по справі № 21-307а14 дійшов висновку про те, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, вперше атестація на ПАТ «МК «Азовсталь» проводилась 07.06.1994 року, про що виданий наказ № 118 (арк. справи 9-13), а друга атестація 28 вересня 2001 року, про що виданий наказ № 315 (арк. справи 22-26), проте згідно з наданими ПАТ «МК «Азовсталь» поясненнями та документами, атестація робочих місць на підприємстві проводилася поетапно в зв'язку з відсутністю коштів для фінансування відповідних досліджень і була завершена остаточно в 2001 році, ні після закінчення п'ятирічного строку дії попередньої атестації, ні до і після повторної атестації умови праці позивача не змінювалися, нові технології, засоби виробництва, матеріали не вводилися, існуючі об'єкти не реконструювалися (арк. справи 59-62).

До того ж на підтвердження пояснень стосовно важких умов по фінансуванню підприємства третя особа надала до суду першої інстанції ухвали Арбітражного суду Донецької області від 23 березня 2000 року (справа № 15/52б), та від 25 травня 2000 року № 15/85Б про порушення справи про банкрутство стосовно підприємства (арк. справи 63, 64)

При цьому відповідно до висновку Державної експертизи умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації №12/69 від 28.09.2007 року проведена експертиза умов праці та якості виконаної атестації робочих місць на ВАТ «МК Азовсталь (м. Маріуполь)» за умовами праці, правильності застосування Списків № 1 та № 2, яка свідчить, що з моменту проведення атестації робочих місць з 1994 року до завершення чергової атестації в 2001 році, на атестованих робочих місцях, на яких черговою атестацією підтверджені права на пільгове пенсійне забезпечення, умови та характер праці, технологічні процеси залишались незмінними, що підтверджують данні лабораторних досліджень шкідливих та важких виробничих факторів і результатів атестації, проведеної в 1999 - 2001 роках (арк. справи 17-21).

З урахуванням викладеного, у зв'язку з документальним спростуванням спірних обставин справи по проведенню атестації у встановлений Порядком № 442 строк, з урахуванням висновків Верховного суду України, колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно не враховано до пільгового стажу період роботи позивача з 07.06.1999 року по 27.09.2001 рік на ПАТ «МК Азовсталь», з огляду на що позивач має право для включення спірного періоду до пільгового стажу роботи та на отримання належної йому пільгової пенсії, тому дії відповідача є неправомірними, а його рішення про відмову в призначенні пенсії підлягає скасуванню.

З огляду на що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2017 року по справі № 263/6218/17, - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2017 року по справі № 263/6218/17, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова