Справа № 818/1033/17
Суддя: C.О. Бондар
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 р. справа №818/1033/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.
представника відповідача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №818/1033/17
до Головного територіального управління юстиції у Сумській області
про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіальне управління юстиції у Сумській області про визнання незаконною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_2 від 06.06.2017; зобов'язання надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 06.06.2017, а саме: повідомити про кількість наказів Головного територіального управління юстиції у Сумській області, винесених за період з 20.03.2016 по 20.03.2017 та надіслати на електронну адресу ОСОБА_2 копій всіх наказів за період з 20.03.2016 по 20.03.2017; стягнення судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 7040 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем на запит заявника не була надана відповідь, а саме: не повідомлено про кількість виданих наказів за період з 20.03.2016 по 20.03.2017 та не надіслані на його електронну адресу всі накази за вказаний період. На думку позивача, така бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Сумській області є незаконною.
Відповідач, заперечуючи проти позову, свою позицію обґрунтовує тим, що інформація на запит ОСОБА_2 від 06.06.2017 була надана своєчасно шляхом направлення на адресу електронної пошти, вказану у запиті. Зазначив, що витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню внаслідок того, що позивач не обґрунтував їх розміру (у звязку з подачею шести аналогічних позовів) та не надав належних і допустимих доказів про їх понесення (а.с.53-58).
Позивач та його представник належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надіславши поштою клопотання про розгляд справи за наявними в ній доказами без їх участі в разі неявки в судове засідання (а.с.135-136).
Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні.
Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2017 ОСОБА_2 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Сумській області із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про кількість наказів Головного територіального управління юстиції у Сумській області, винесених за період з 20.03.2016 по 20.03.2017 та надіслати на його електронну адресу копії таких наказів (а.с.8).
Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 16.06.2017 №55/09-39/08 за період з 20.03.2016 по 20.03.2017 управлінням видано 4610 наказів. Інформація щодо обліку наказів у Головному територіальному управлінні юстиції у Сумській області не створювалася (а.с.60).
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Стаття 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Тобто, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб'єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.
Отже, запитувана позивачем інформація є саме публічною, а доступ до неї регулюється Законом України "Про доступ до публічної інформації".
Закон України "Про доступ до публічної інформації" містить чіткі гарантії захисту прав заявника при розгляді розпорядником публічної інформації запиту на отримання публічної інформації та унеможливлює зловживання розпорядником публічної інформації своїм правом на обмеження в доступі до такої інформації.
Так, згідно із ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) Розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) Інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) Особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) Не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.
Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає також інформацію з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до інформації.
Пунктом 2 частини 1 статті 14 вказаного Закону передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані, в тому числі, систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні.
Отже, станом на момент надання відповіді електронна пошта запитувача була недійсною, а відтак доставка на неї кореспонденції була неможливою.
Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію, має містити:
1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Слід зауважити, що у своєму запиті позивач просив надіслати йому інформацію саме електронною поштою, що і було зроблено посадовою особою відповідача у даному випадку.
Положеннями Закону №2939-VI не передбачено обовязку розпорядника інформації перевіряти наявність чи відсутність скасування адреси електронної пошти запитувача публічної інформації, вказаної у запиті.
Після отримання запиту про інформацію перевіряється дотримання вимог до нього, передбачених частиною п'ятою статті 19 Закону №2939-VI , в тому числі і щодо зазначення в ньому поштової адреси або адреси електронної пошти, а також номера засобу зв'язку, якщо такий є, а не правильність їх написання чи дійсність.
Таким чином, відповідь на запит про отримання публічної інформації була надана ОСОБА_2 у встановлений законом строк, а її фактичне не отримання запитувачем відбулося не через протиправну бездіяльність ГТУЮ у Сумській області, а внаслідок власної помилки позивача зазначення ним недійсної електронної адреси, на яку повинна надсилатися відповідь.
Проте, копії всіх 4610 наказів Головного територіального управління юстиції у Сумській області за період з 20.03.2016 по 20.03.2017 не надіслані на електронну адресу ОСОБА_2 При цьому, відмова у наданні копій наказів відповідачем не мотивована.
Отже, запит ОСОБА_2 від 06.06.2017 був виконаний відповідачем лише частково.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Головне територіальне управління юстиції у Сумській області, як субєкт владних повноважень, не довело правомірності часткової відмови виконання запиту ОСОБА_2 від 06.06.2017.
Що стосується вимог позивача про зобов'язання Головного територіального управління юстиції у Сумській області надати доступ до публічної інформації, а саме повідомити ОСОБА_2 про кількість наказів Головного територіального управління юстиції у Сумській області, винесених за період з 20.03.2016 по 20.03.2017 та надіслати на електронну адресу ОСОБА_2 копій всіх наказів Головного територіального управління юстиції у Сумській області за вказаний період, то в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки відповідь на запит про кількість наказів відповідачем була належним чином направлена позивачу. Стосовно виконання запиту щодо направлення копій наказів, то суд вважає, що питання яким чином виконувати запит про надання інформації відноситься до дискреційних повноважень відповідача.
В той же час, враховуючи часткове виконання запиту ОСОБА_2, суд має право зобовязати відповідача повторно розглянути запит ОСОБА_2 від 06.06.2017 в частині надіслання на електронну адресу ОСОБА_2 копій всіх наказів Головного територіального управління юстиції у Сумській області за період з 20.03.2016 по 20.03.2017.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати незаконними дії Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту ОСОБА_2 від 06.06.2017 та зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Сумській області повторно розглянути запит ОСОБА_2 від 06.06.2017 в частині надіслання на електронну адресу ОСОБА_2 копій всіх наказів Головного територіального управління юстиції у Сумській області за період з 20.03.2016 по 20.03.2017.
Вимога позивача про стягнення судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 7040 грн. є безпідставною, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Стаття 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Виходячи з аналізу вказаних положень, обов'язковою умовою для присудження судових витрат, в тому числі і витрат на правову допомогу, є фактичне здійснення цих витрат, здійснення витрат саме на передбачені законом правові послуги та належне підтвердження витрат.
Крім того, правова допомога має бути надана: в судовому засіданні; під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Позивачем не надано суду доказів надання йому правової допомоги у судовому засіданні, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (оскільки підготовка адміністративного позову не є окремою процесуальною дією).
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 7040 грн.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати незаконними дії Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту ОСОБА_2 від 06.06.2017.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
В задоволенні вимоги про стягнення судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 7040 грн. відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя C.О. Бондар

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2017 року.