Справа № 805/1816/17-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко І. М.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року справа №805/1816/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Борисові А.А., за участю представника позивача Довженко В.І., представника відповідача Віціної О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 805/1816/17-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

03 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 15 серпня 2005 року по 05.04.2017 року працював в органах внутрішніх справ. Наказом ГУ НП в Донецькій області ввід 05.04.2017 року № 166 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до розділу VII Закону України Про Національну поліцію з 05.04.2017 року. Підставою для звільнення став наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.04.2017 року № 649. Крім того, з 02.04.2017 року по 28.04.2017 року він перебував на амбулаторному лікуванні в Центрі первинної медико санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя, а отже був звільнений під час перебування на лікарняному.

Позивач вважає його звільнення незаконним, необґрунтованим, таким, що порушує його конституційне право на працю, просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області про звільнення ОСОБА_1 № 166 о/с від 05.04.2017 року; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.04.2017 року № 649; поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора чергової частини УОАЗОР Головного управління Національної поліції в Донецькій області; стягнути з Головного управління Національної поліції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05.04.2017 року і до ухвалення рішення по справі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 805/1816/17-а у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Крім того, відповідач при звільнені позивача за відсутності беззаперечних доказів вчинення дій, які дискредитують звання рядового і начальницького складу, та за наявності порушеної кримінальної справи, по які не ухвалено обвинувального висновку, порушив необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав , свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямовані заходи дисциплінарного впливу. Суд першої інстанції не правильно не прийняв до уваги і той факт, що позивач момент звільнення перебував на амбулаторному лікуванні.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, наголошуючи на законності ухваленої судом постанови.

Позивач в апеляційній скарзі просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15 серпня 2005 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ на підставі наказу про прийняття на службу від 29.07.2005 року № 117 о/с.

На підставі наказу № 108 о/с від 27.02.2017 року позивача було переведено зі служби з Центрального ВП ГУНП в Донецькій області до ГУНП в Донецькій області.

05.04.2017 року наказом ГУНП в Донецькій області № 166 о/с на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 649 від 05.04.2017 року, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з посади інспектора чергового чергової частини УОАЗОР ГУНП в Донецькій області, за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) відповідно до розділу VII Закону України Про Національну поліцію з 05.04.2017 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 59 Закону України Про Національну поліцію служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Аналіз тексту Присяги зумовлює висновок, що в основу поведінки працівника органів внутрішніх справ закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Складаючи Присягу, працівник органів внутрішніх справ покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

Відповідно до ст. 60 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно правовими актами.

Частиною першою ст. 18 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII Про Національну поліцію встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України Про Національну поліцію, інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже, недотримання поліцейським вимог Правил етичної поведінки поліцейських, підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України.

Згідно із ст. 19 Закону України Про Національну поліцію у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільноправову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За змістом ч. 2 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до Дисциплінарного статуту поліцейські несуть підвищену дисциплінарну відповідальність у порівнянні з пересічними громадянами. Тому до них за порушення дисципліни вживаються суворі заходи дисциплінарного впливу.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Позивач був звільнений зі служби з Національної поліції, на підставі наказу ГУ НП в Донецькій області від 05.04.2017 року № 649 за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п. 5 розділу І, п. 1 розділу ІІ Правил поведінки, що виразилось у недотриманні вимог чинного законодавства України , обмежень і заборон, передбачених антикорупційним законодавством, використанні своїх службових повноважень для одержання неправомірної вигоди, скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби.

Зазначеним наказам слугував висновок службового розслідування, затверджений т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області 05.04.2017 року.

Розслідуванням встановлено, що 27.03.2017 року до УКЗ ГУНП в Донецькій області з Донецького управління ДВБ Національної поліції України надійшла інформація про те, що цього ж дня в смт. Більмак Більмакського району Запорізької області працівниками Донецького управління ДВБ Національної поліції України спільно з бійцями спецпідрозділу Корд ГУНП в Донецькій області було затримано ОСОБА_1 , що було зареєстровано у журналі ЄО ГУНП в Донецькій області за № 430.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 18.03.2017 року прокуратурою Донецької області відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом збуту наркотичних засобів правоохоронцям та цивільним особам.

У ході проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) заходів було задокументовано кілька фактів збуту ОСОБА_1 марихуани цивільним особам та представнику фіскальної служби. Так, позивач приїздив до Запорізької області, де за попередньою змовою групою осіб, здійснював закупівлю наркотичної речовини, яку в подальшому реалізовував на території Донецької області.

Під час проведення обшуків у ОСОБА_1 вилучено наркотичну речовину та грошові кошти, отримані від її реалізації.

27 березня 2017 року ОСОБА_1 затримано працівниками прокуратури Донецької області в порядку ст. 208 КПК України, а 28.03.2017 року позивачу було повідомлено про підозру за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

29.03.2017 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 48000 грн., яка була внесена та останнього звільнено з-під варти.

Під час проведення службового розслідування посадовими особами ГУНП в Донецькій області встановлені допущені ОСОБА_1 порушення, а саме: пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; статті 7 Дисциплінарного статуту в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника, статутів, наказів начальників; норм професійної та службової етики; захисту і охорони від протиправних посягань життя, здоров`я, прав та свобод громадян; чесності, об`єктивності у службовій діяльності, сприяння начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; пункту 5 розділу І, пункту 1 розділу ІІ Правил поведінки щодо дотримання законодавства та основних обов`язків поліцейського.

Під час проведення службового розслідування позивач надавав пояснення. З правами особи рядового та начальницького складу, стосовно якої проводиться службову розслідування, передбаченими пунктом 6.3. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, ОСОБА_1 був ознайомлений.

Крім того, ОСОБА_1 самовільно, під час проведення на території області АТО, посиленого несення служби, за особистими справами виїхав за межі гарнізону до Запорізької області, чим також порушив службову дисципліну.

Відповідно до Дисциплінарного статуту поліцейські несуть підвищену дисциплінарну відповідальність у порівнянні з пересічними громадянами. Тому до них за порушення дисципліни вживаються суворі заходи дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції, За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Недодержання працівником наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила дисциплінарний проступок.

Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового начальницького складу службової дисципліни.

Зазначені вимоги передбачені і у Правилах етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28.04.2016 року № 326, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 року за № 778/28908, з якими позивач особисто був ознайомлений під час проходження служби та повинен їх був дотримуватися.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень: На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, незважаючи не те, що ОСОБА_1 при прийомі на службу знав вимоги законодавства, обов`язки поліцейського, проте під час проходження служби їх не дотримувався, що і призвело до вчинення ним дисциплінарного проступку.

Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, що є несумісним з подальшим проходженням служби.

Звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Отже, ОСОБА_1 при вчиненні проступку, забажавши особистого збагачення, грубо нехтуючи законодавством, усвідомлено скоїв вчинок, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби.

Крім того, слід зазначити, що посилання позивача на те, що йому надано статус учасника бойових дій не виключає обов`язку належного виконання ним повноважень поліцейського та дотримання дисципліни і законності.

Крім того, вказаний позивачем в уточненому адміністративному позові факт перебування останнього на амбулаторному лікуванні в Центрі первинної медико санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя з 02.04.2017 року по 28.04.2017 року, тобто на момент звільнення суд першої інстанції не прийняв до уваги з огляду на наступне.

Зазначення ОСОБА_1 того факту, що він з 02.04.2017 року знаходився на лікуванні не вказує на порушення прав позивача з боку посадових осіб відповідача.

Крім того, позивач не надав доказів щодо повідомлення керівництва про звернення ним до Центру первинної медико санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя, а отже відповідачу про факт лікування ОСОБА_1 при виданні 05.04.2017 року наказів ГУНП в Донецькій області про його звільнення зі служби в поліції відомо не було.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року № 455, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196.

Відповідно до п. 2.22 даної Інструкції, тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.9. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору громадянином лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи, документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються при наявності заяви-клопотання громадянина, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, засвідченої його підписом та печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Механізм (процедуру) звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі особи рядового і начальницького складу) від виконання службових обов`язків у разі тимчасової непрацездатності визначає Порядок звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від виконання службових обов`язків у разі тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п. 2.1. даного Порядку, особи рядового і начальницького складу звільняються від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням, пораненням, травмуванням, доглядом за хворим членом сім`ї, вагітністю і пологами на підставі документа, що засвідчує їх тимчасову непрацездатність.

Відповідно до п. 2.2. Порядку звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від виконання службових обов`язків у разі тимчасової непрацездатності, звільнення осіб рядового і начальницького складу від виконання службових обов`язків за станом здоров`я здійснюється на підставі їх рапорту або рапорту їх безпосередніх керівників (при невідкладних станах). Вихід на службу після хвороби здійснюється на підставі рапорту особи рядового і начальницького складу і документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність.

Отже, видача документів про звільнення від службових обов`язків особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ і військовослужбовцям внутрішніх військ, крім військовослужбовців дійсної строкової служби внутрішніх військ, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності проводиться лікувально профілактичними закладами МВС України, а також державними та комунальними закладами охорони здоров`я України. Про необхідність лікування у закладах охорони здоров`я, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади (крім випадків, коли потрібна екстрена госпіталізація) працівник повідомляє безпосереднього начальника (командира) рапортом, який візується дільничним терапевтом амбулаторно-поліклінічного закладу органів внутрішніх справ при наявності його в даному населеному пункті.

Документи, які засвідчують непрацездатність і видані державними та комунальними закладами охорони здоров`я, підлягають реєстрації в амбулаторно-поліклінічних закладах МВС України при наявності їх в даному населеному пункті або в медичному пункті військової частини протягом однієї доби після закінчення лікування.

Тому, працівник який знаходився на лікуванні в медичному закладі, що не відноситься до системи МВС, повинен протягом доби зареєструвати документ, який засвідчує непрацездатність, в поліклініці за місцем служби.

Вказаними нормативними актами визначено чіткий порядок оформлення лікарняного, який позивачем не дотримано.

Колегія суддів зазначає, що про факт звернення до вказаного закладу ОСОБА_1 керівництву не повідомив ні 02.04.2017, ні у подальшому - при наданні пояснень, отриманні в УКЗ ГУНП в Донецькій області 05.04.2017 трудової книжки, обхідного листа, припису для постановки на військовий облік, що підтверджується наданими до матеріалів справи документами.

Отже, про факт лікування позивача при виданні 05.04.2017 наказів ГУНП в Донецькій області про його звільнення зі служби в поліції відомо не було.

Більш того, при зверненні 03 травня 2017 року до суду апелянт про цей факт також не зазначав, хоча мав знати якщо проходив лікування, а згадав тільки майже через місяць - 25.05.2017 та надав довідку без неналежного її оформлення, про що також зазначив і суд першої інстанції.

Встановлені фактичні обставини, зумовили критичне ставлення суду до твердження позивача про його звільнення в період тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення щодо звільнення ОСОБА_1 , тому вимоги позивача про поновлення його на службі в поліції є безпідставними, а адміністративний позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 805/1816/17-а - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 805/1816/17-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення грошових виплат за час вимушеного прогулу - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 23 жовтня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок