Справа № 819/1168/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1168/17

12 жовтня 2017 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Хоменко Л.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та недійсними податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі ДП "Тернопільський облавтодор", позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог, просить визнати протиправними та недійсними податкові повідомлення - рішення від 10.11.2016 року № НОМЕР_1 частково на суму 76653,47 грн., від 10.11.2016 року № НОМЕР_2 частково на суму 2936,68 грн., від 14.11.2016 року № НОМЕР_3 на суму 9700,41 грн. від 14.11.2016 року № НОМЕР_4 на суму 340,00 грн. від 17.11.2016 року № НОМЕР_5 на суму 5355,97 грн., від 10.11.2016 року № НОМЕР_6 на суму 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівниками контролюючого органу проведено документальні планові виїзні перевірки філій "Бережанський райавтодор", "Бучацький райавтодор" та "Підволочиський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року. За результатами перевірок складено акт від 07.10.2016 № 405/14-01/26197520, акт від 06.10.2016 року № 431/22-31878050 та акт від 07.10.2016 року № 414/14-01/26197572 відповідно, на підставі яких відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення - рішення.

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільської області, якими збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, незаконними та необґрунтованими, із тих підстав, що філії ДП "Тернопільський облавтодор" не є власниками нерухомого майна, а являються суб'єктами управління об'єктами державної власності, відповідно вони не можуть виступати платниками даного податку. Крім того, вказане нерухоме майно є будівлями промисловості не підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно.

Також позивач вказує на неправомірне прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень за неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки філіями "Бережанський райавтодор", "Бучацький райавтодор" та "Підволочиський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" подавались податкові декларацій податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у яких зазначалась сума податку в розмірі 0,00 грн., оскільки вони не є платниками вказаного виду податку.

Окрім цього, на думку позивача, у зв'язку з необґрунтованістю нарахованих штрафних санкцій, підлягають скасуванню податкові повідомлення рішення, якими визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну (уточнення) позовних вимог (а.с.43), та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав, наведених у письмових запереченнях (а.с.31-33), та повідомили наступне. Згідно даних Інформаційної системи "Податковий блок", яка ведеться з урахуванням даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками даного майна є саме філії ДП "Тернопільський облавтодор", а отже є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, вказали на відсутність у філій "Бережанський райавтодор", "Бучацький райавтодор" та "Підволочиський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" ознак промислового підприємства, що у свою чергу виключає посилання позивача на підпункт 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України, тут і надалі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), який відноситься виключно до промислових підприємств.

При цьому, перевіркою строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору встановлено порушення філією "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" в частині несвоєчасного перерахування узгоджених сум грошового зобов'язання, внаслідок чого до платника податків на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України застосовано штрафні санкції та нараховано пеню на підставі підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України.

За таких обставин, вважають, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, просили у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, судом встановлено наступне.

Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (ДП "Тернопільський облавтодор") зареєстроване з 15.05.2002 року як юридична особа, видами діяльності якого є: вантажний автомобільний транспорт, допоміжне обслуговування наземного транспорту, інша професійна, наукова та технічна діяльність, будівництво житлових і нежитлових будівель, будівництво доріг і автострад, будівництво доріг і автострад, будівництво мостів і тунелів, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 14.01.2017 року (а.с.21).

Посадовими особами Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку філії "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, за результатами якої складено акт від 07.10.2016 № 405/14-01/26197520. (а.с.9-13)

Перевіркою встановлено порушення, зокрема:

підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України, в частині несвоєчасного перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 703507,32 грн. за період, що підлягав перевірці, внаслідок чого на підставі статті 129 ПК України нараховано пеню в сумі 9455,56 грн.;

підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, підпунктів "а", "г" пункту 176.2 статті 176 ПК України, в частині несвоєчасної сплати військового збору з фізичних осіб у встановлені терміни податковим законодавством за період перевірки, який податковий агент повинен сплатити до відповідного бюджету, внаслідок чого на підставі статті 129 ПК України нараховано пеню в сумі 400,70 грн.;

підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.2.1 пункту 266.2, підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України, в частині заниження податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 7760,33 грн., в тому числі за 2015 рік 4956,86 грн., за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року 2803,47 грн.;

підпункту 266.6.1 пункту 266.6, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України, в частині неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік та за 2016 рік, термін подання яких минув 20.02.2015 року та 20.02.2016 року.

На підставі акта перевірки від 07.10.2016 № 405/14-01/26197520, Головним управління ДФС у Тернопільській області 10.11.2016 року винесено податкові повідомлення рішення:

№ НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 86109,03 грн., з яких 76653,47 грн. штрафні санкції та 9455,56 грн. пені; (а.с.16)

№ НОМЕР_2, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 3337,45 грн., з яких 2936,68 грн. штрафні санкції та 400,77 грн. пені; (а.с.17)

№ НОМЕР_3, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 9700,41 грн., з яких 7760,32 грн. податкове зобов'язання та 1940,09 грн. штрафні санкції; (а.с.18)

№ НОМЕР_4, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 340,00 грн. (а.с.19)

Посадовими особами Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку філії "Бучацький райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, за результатами якої складено акт від 06.10.2016 року № 431/22-31878050. (а.с.14-15)

Перевіркою встановлено порушення, серед яких, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України, в частині неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік та за 2016 рік, що призвело до зменшення податку в сумі 23120,96 грн.

На підставі акта перевірки від 06.10.2016 року № 431/22-31878050, Головним управління ДФС у Тернопільській області 17.11.2016 року винесено податкове повідомлення рішення № НОМЕР_5, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 5355,97 грн., з яких 4284,77 грн. податкове зобов'язання та 1071,20 грн. штрафні санкції. (а.с.20)

Посадовими особами Головного управління ДФС у Тернопільській області проведено документальну планову виїзну перевірку філії "Підволочиський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, за результатами якої складено акт від 07.10.2016 року № 414/14-01/26197572. (а.с.45-48)

Перевіркою встановлено порушення, в тому числі, пункту 266.2, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України, в частині неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік та за 2016 рік, та не нарахування самостійно платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2015 рік та на 2016 рік на всі об'єкти нежитлової нерухомості, які підлягають оподаткуванню в сумі 24742,34 грн.

На підставі акта перевірки від 07.10.2016 року № 414/14-01/26197572, Головним управління ДФС у Тернопільській області 10.11.2016 року винесено податкове повідомлення рішення № НОМЕР_6, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 340,00 грн. (а.с.44)

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 10.11.2016 року № НОМЕР_1 частково на суму 76653,47 грн., від 10.11.2016 року № НОМЕР_2 частково на суму 2936,68 грн., від 14.11.2016 року № НОМЕР_3 на суму 9700,41 грн., від 14.11.2016 року № НОМЕР_4 на суму 340,00 грн., від 17.11.2016 року № НОМЕР_5 на суму 5355,97 грн., від 10.11.2016 року № НОМЕР_6 на суму 340,00 грн., позивач звернувся до суду.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення перевірялися судом на відповідність критеріям, визначеним у частині третій статті 2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб'єкти.

Зокрема, чи оскаржувані рішення прийняті суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в межах своєї компетенції, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами, обґрунтовано. Так, прийняття рішення обґрунтовано зобов'язує суб'єкта владних повноважень врахувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, уникаючи висновків, що базуються на припущеннях. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Щодо нормативного регулювання порядку справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким стаття 266 ПК України викладена в новій редакції, а об'єкти оподаткування податком на нерухоме майно доповнено об'єктами нежитлової нерухомості.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України)

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт. (підпункт 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 ПК України)

Отже, за загальним правилом, об'єкти нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно із підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Як слідує з матеріалів справи, за період, що підлягав перевірці, на балансі філій "Бережанський райавтодор", "Бучацький райавтодор" та "Підволочиський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" знаходились об'єкти нежитлової нерухомості. Зокрема, у власності філії "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" перебували: нежитлова будівля, гараж-майстерня, загальною площею 49,1 кв. м., відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.02.2008 року та комплекс, нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 1982,4 кв.м., згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.02.2008 року (а.с.52-53), та у власності "Бучацький райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" були будівлі та споруди, загальною площею 2341,4 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.08.2005 року (а.с.51)

Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що об'єкти нежитлової нерухомості - це будівлі, приміщення, що не віднесені, відповідно до законодавства, до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Аналіз вказаної норми дозволяє зробити висновок, що зазначена класифікація об'єктів нерухомого майна зроблена за ознакою цільове призначення будівлі. Так, зокрема, підпунктом "ґ" виділені будівлі промислові та склади.

В обґрунтування позовних вимог щодо протиправного застосування штрафних санкцій за неподання податкових декларацій та збільшення грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, позивач посилається на підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, відповідно до якого не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

Проте, із наведеної законодавчої норми слідує, що не є об'єктом оподаткування будь-які будівлі промисловості, які належать саме промисловим підприємствам, при цьому перелік видів таких будівель промислових підприємств не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

Таким чином, до будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості"; 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії"; 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості"; 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості2; 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості"; 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості"; 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості"; 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості"; 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Суд відзначає, що вказана класифікація також доводить те, що використаний у статті 266 ПК України термін "будівлі промисловості" має застосовуватися виключно відносно будівель, що експлуатуються промисловими підприємствами різних галузь. Отже, не лише цільове призначення нежитлової будівлі згідно правовстановлюючих документів, а й фактичне її використання як об'єкту промисловості, є підставою для застосування пільги з оподаткування відповідно до підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Враховуючи приписи підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України та те, що філії ДП "Тернопільський облавтодор" є власниками нежитлових будівель, в тому числі адміністративних, які не належать до об'єктів промисловості, контролюючим органом правомірно віднесено належні філіям позивачу нежитлові будівлі до категорії об'єктів оподаткування зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому, правомірність обчислення грошового зобов'язання та штрафних санкцій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що стверджується відповідним розрахунком (а.с.37), та факт не подання податкових декларацій з вказаного податку за 2015 рік та за 2016 рік, позивачем не заперечувалось.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення рішення від 14.11.2016 року № НОМЕР_3, яким філії "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 9700,41 грн., з яких 7760,32 грн. податкове зобов'язання та 1940,09 грн. штрафні санкції; від 14.11.2016 року № НОМЕР_4, яким до філії "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" застосовано штрафні санкції в розмірі 340,00 грн.; від 17.11.2016 року № НОМЕР_5, яким філії "Бучацький райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 5355,97 грн., з яких 4284,77 грн. податкове зобов'язання та 1071,20 грн. штрафні санкції; від 10.11.2016 року № НОМЕР_6, яким до філії "Підволочиський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" застосовано штрафні санкції в розмірі 340,00 грн., а відтак позовні вимоги в частині визнання їх протиправними та скасування не підлягають до задоволення.

Щодо нормативного регулювання порядку оподаткування доходів фізичних осіб та нарахування, утримання та сплати (перерахування) військового збору до бюджету, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 ПК України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з пунктом 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України.

Як передбачено підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише при умові одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Пунктом 171.1 статті 171 ПК України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної ОСОБА_4 України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпунктів 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16 - 1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX Перехідних положень ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.

Як слідує з матеріалів справи, перевіркою встановлено порушення філією "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" в частині несвоєчасного перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб за перевіряємий період в сумі 703507,32 грн., чим порушено вимоги підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, пункту 171.1 статті 171, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України.

Також, в ході перевірки встановлено, що в порушення вимог підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення ПК України військовий збір зі заробітної плати за період з 03.08.2014 року по 30.06.2016 року нараховувався, проте до бюджету перераховувався несвоєчасно.

Таким чином, відповідачем правомірно та обґрунтовано застосовано до філії "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" штрафні санкції відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, якою передбачено накладення штрафу якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, оскільки при розгляді справи встановлено несвоєчасне перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що відображено в акті перевірки від 07.10.2016 № 405/14-01/26197520.

Разом з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що правомірність обчислення штрафних санкцій підтверджується відповідними розрахунками із зазначенням часу затримки сплати грошового зобов'язання та розміру штрафної санкції, що містяться в матеріалах справи (а.с.50, 54-58), а відтак доводи позивача в цій частині на правомірність оскаржених рішень не впливають та висновків суду не спростовують.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що застосування штрафних санкцій до філії "Бережанський райавтодор" ДП "Тернопільський облавтодор" є обґрунтованим, розмір застосованої штрафної санкції визначений контролюючим органом у відповідності до вимог чинного законодавства, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 10.11.2016 року № НОМЕР_1 частково на суму 76653,47 грн. та від 10.11.2016 року № НОМЕР_2 частково на суму 2936,68 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Статтею 11 КАС України встановлено принцип змагальності сторін, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Серед іншого, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_4 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 86 КАС України, та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів факт порушення вимог податкового законодавства, та, як наслідок, правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про що описано вище, а відтак позовні вимоги ДП "Тернопільський облавтодор" необхідно залишити без задоволення.

Підстави для присудження на користь позивача понесених судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та недійсними податкових повідомлень - рішень від 10.11.2016 року № НОМЕР_1 частково на суму 76653,47 грн., від 10.11.2016 року № НОМЕР_2 частково на суму 2936,68 грн., від 14.11.2016 року № НОМЕР_3 на суму 9700,41 грн. від 14.11.2016 року № НОМЕР_4 на суму 340,00 грн. від 17.11.2016 року № НОМЕР_5 на суму 5355,97 грн., від 10.11.2016 року № НОМЕР_6 на суму 340,00 грн. відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна

Суддя Мартиць О.І.