Справа № 822/2092/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2092/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретаріЛитвинюк К.Б.
за участі:представника позивача ОСОБА_3 представника відповідача Кундиловської М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Красилівської ОДПІ ГУ ДФС в собі Старокостянтинівського відділення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Красилівської ОДПІ ГУ ДФС в особі Старокостянтинівського відділення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.06.2017 року №, № та № .

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 13.07.2015 року по 03.01.2017 року, висновки про порушення позивачем пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.2 і 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 та пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України , на підставі яких відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 06.06.2017 року №, № та №, є необґрунтованими, оскільки передбачена пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України (далі - ПК України) сума виручки в разі перевищення якої фізична особа-підприємець зобов»язана зареєструватись платником податку на додану вартість, повинна визначатись без урахування ПДВ, сплаченого при придбанні товару. Вважає, що в липні 2016 року не перевищила граничний обсяг виручки, передбачений зазначеною нормою, тому не повинна була реєструватись платником ПДВ у серпні 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що реєстрація позивача як платника ПДВ у серпні 2016 року є обов'язковою в силу пункту 181.1 статті 181 ПК України у зв»язку з перевищенням обсягу виручки, визначеного цією нормою. Вважає, що вимоги зазначеного пункту щодо неврахування ПДВ під час визначення обсягу виручки поширюються лише на платників податків, зареєстрованих як платники ПДВ. Тому податкові повідомлення-рішення форми "Р" № від 06.06.2017 року про нарахування грошового зобов»язання з податку на додану вартість на суму 17 2205,0 грн., форми "ПС" № від 06.06.2017 року про нарахування грошового зобов»язання з податку на додану вартість на суму 850,0 грн. та форми "ПС" № від 06.06.2017 року про нарахування грошового зобов»язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 170,00 грн. є правомірними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв»язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Суд встановив, що позивач - фізична особа підприємець ОСОБА_5 перебуває на обліку в Красилівській ОДПІ (Старокостянтинівське відділення) як платник податків на загальній системі оподаткування.

Н підставі направлень № 905 від 27.04.2017 року та наказу № 866 від 26.04.2017 року в травні 2017 року посадові особи Красилівської ОДПІ здійснили документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 13.07.2015 року по 03.01.2017 року.

За наслідками перевірки складений акт від 23.05.2017 року № 0699/22-01-13-08/НОМЕР_4, яким зафіксовані порушення позивачем:

пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 та пункту 200.1 статті 200 ПК України та не подання заяви про обов'язкову реєстрацію платником податку на додану вартість в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 137 764,00 грн. в т.ч.: за серпень-вересень 2016 року - 66 769,00 грн., за жовтень 2016 року - 19 058,00 грн., за листопад 2016 року - 28 550,00 грн. та за грудень 2016 року - 23 387,00 грн.;

абзацу "а" пункту 202.1 статті 202 , пункту 203.1 статті 203 та пункту 223.2 статті 223 ПК України та не подання до податкового органу податкових декларацій по податку на додану вартість за серпень - грудень 2016 року і січень 2017 року та по акцизному збору за січень 2017 року.

На підставі зазначених висновків відповідач виніс податкові повідомлення-рішення від 06.06.2017 року № про нарахування грошового зобов»язання з податку на додану вартість в сумі 17 2205,0 грн., № від 06.06.2017 року про нарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість на суму 850,0 грн. та № про нарахування штрафних по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 170,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення позивач оскаржила до суду.

Досліджуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, суд враховує зазначене нижче.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються нормами ПК України (пункт 1.1 статті 1 розділу I ПК України).

Правові основи оподаткування ПДВ встановлені розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПК України.

Згідно з пунктом 180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку

Статтями 181 та 182 розділу V ПК України визначені умови, за наявності яких реєстрація особи як платника ПДВ може здійснюватись як в обов'язковому порядку, так і за добровільним рішенням особи.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 розділу V ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПК України розташоване на митній території України.

У відповідності до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Таким чином, передбачена пунктом 181.1 статті 181 ПК України загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг в розмірі 1000000 гривень за останніх 12 календарних місяців, у разі перевищення якої у платника податків виникає обов»язок зареєструватись платником ПДВ, є одночасно базою оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, яка визначається з дотриманням правил, встановленою статтею 188 ПК України.

До загального обсягу оподатковуваних операцій для цілей реєстрації особи як платника ПДВ належать операції, що підлягають оподаткуванню ПДВ за основною ставкою ПДВ, ставкою 7 відсотків, нульовою ставкою ПДВ та звільнені від оподаткування ПДВ. При цьому обсяг операцій, що не є об'єктом оподаткування ПДВ, при обрахунку загального обсягу операцій з постачання товарів/послуг не враховується.

Відповідно до пункту 44.2. статті 44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням цього Кодексу.

За змістом пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Частиною 1 статті 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Тому, визначення бази оподаткування (загального обсягу оподатковуваних операцій для цілей реєстрації особи як платника ПДВ) здійснюється на підставі первинних документів, якими фіксується здійснення такою особою господарських операцій, що підлягають оподаткуванню ПДВ, та розмір сплаченого (нарахованого) в їх ціні ПДВ.

Суд встановив, що позивач в період, що перевірявся, здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування в сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями та пивом, та отримала виручку від поставки (продажу) вищевказаних товарів для покупців - кінцевих споживачів, яку задекларувала в деклараціях про майновий стан і доходи та відобразила в звітах РРО в розмірі 1 853 147,15 грн.

В процесі судового розгляду справи позивач не виконав вимогу суду та не надав первинні документи по операціях з продажу товарів (послуг) на вказану вище суму, які підтверджують розмір ПДВ, включеного позивачем до їх вартості.

Надана позивачем книга обліку розрахункових операцій та розміщені в ній звіти РРО про оплату проданого товару не можуть слугувати доказом включення до загальної суми отриманої позивачем виручки у спірний період суми ПДВ та, відповідно, підставою для визначення розміру ПДВ, сплаченого (нарахованого) позивачу у вартості реалізованого товару, оскільки: не є первинними документами в розумінні статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; не відображають розмір ПДВ, включеного в ціну товару, обсяг реалізації якого перевищив 1000000 грн.

Відповідно наявних в матеріалах справи копій звітів РРО позивач здійснювала продаж алкогольних напоїв з ставкою ПДВ 0,00%. Первинних документів на підтвердження продажу товарів, придбаних у період з серпня 2015 року по липень 2016 року, кінцевому споживачу позивач суду не надав.

Первинні документи на придбання товару (видаткові та товарно-транспортні накладні), в яких вказаний розмір ПДВ сплаченого позивачем в ціні придбаного товару (пива), не можуть слугувати підставою для визначення розміру цього податку для цілей пункту 181.1 статті 181 ПК України (який не враховується в загальній сумі від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що перевищує 1000000 гривень), оскільки такий порядок (опосередкований) визначення суми не передбачений цією нормою ПК України. Крім того, у зв»язку з відсутністю первинних документів на реалізацію товару за період з 01.08.2015 року по 31.07.2016 року суд позбавлений об»єктивної можливості дослідити факт продажу саме того, товару, який вказаний у первинних документах на придбання, та розмір ПДВ, включеного до ціни реалізованого товару. Зазначене визнається самим позивачем, який у Зведеній таблиці отриманого доходу від реалізації товарів за серпень 2015 - липень 2016 року е вказав розмір ПДВ, включеного в ціну реалізованих товарів.

В процесі судового розгляду позивач не надала суду доказів продажу тих алкогольних напоїв, які вона придбала у період з серпня 2015 року по липень 2016 року, сплативши в їх ціні ПДВ.

Тому, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача про порушення позивачем пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, 183.10 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 та пункту 200.1 статті 200 ПК України у зв»язку з не поданням заяви про обов'язкову реєстрацію платником податку на додану вартість в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в розмірі 137 764,00 грн. за серпень - грудень 2016 року.

Пунктом 183.10 статті 183 розділу V ПК України передбачено, що особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник ПДВ у випадках та в порядку, передбачених статтею 183 розділу V ПК України, але не подала до контролюючого органу Заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату ПДВ на рівні зареєстрованого платника ПДВ без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування податку.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За змістом статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України та не подання в серпні 2016 року заяви про обов'язкову реєстрацію платником ПДВ призвело до порушення вимог абзацу "а" пункту 202.1 статті 202 , пункту 203.1 статті 203 щодо подання до податкового органу податкових декларацій по податку на додану вартість за серпень - грудень 2016 року.

Відповідно до пункту 216.9 статті 216 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно з пунктом 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Пунктом 223.2 статті 223 ПК України передбачено, що платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5 1, 215.3.5 2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

За даними перевірки позивач, в порушення зазначених норм ПК України, здійснивши продаж підакцизних товарів, не подав до податкового органу декларацію з акцизного податку за січень 2017 року.

За змістом статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Тому, суд вважає правомірними висновки відповідача про порушення позивачем пункту 223.2 статті 223 ПК України та не подання до податкового органу податкових декларацій по акцизному податку за січень 2017 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведена правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, тому позовні вимоги про їх скасування не підлягають до задоволення.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, статтями 11, 70, 71, 99, 158 - 163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Красилівської ОДПІ ГУ ДФС в собі Старокостянтинівського відділення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2017 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук