Справа № 464/3715/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9664/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

представника відповідача - Михальської - Гибрик І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 16 серпня 2017 року у справі № 464/3715/17 за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 10 січня 2017 року № 4 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на АДРЕСА_1».

Позов обґрунтовував посиланням на те, що вказане розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки вилучення належної йому тимчасової споруди на АДРЕСА_1 з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у м. Львові не може бути підставою для демонтажу вказаної споруди.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 16 серпня 2017 року вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 вказаного вище розпорядження.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що оскаржуване розпорядження прийняте правомірно, оскільки належну позивачу тимчасову споруду на АДРЕСА_1 було виключено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у м. Львові. Крім цього зазначає, що станом на момент прийняття оскаржуваного розпорядження закінчився строк дії договору оренди землі, переданої для здійснення позивачем підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 та паспорта прив'язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2, що також свідчить про правомірність вказаного вище розпорядження.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча його належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Львівської міської ради від 30 червня 2016 року № 629 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 23 квітня 2015 року № 4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» тимчасову споруду на АДРЕСА_1, належну ФОП ОСОБА_2 вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у зв'язку з порушенням вимог рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 1768 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)» та скаргами мешканців мікрорайону.

Листом від 19 жовтня 2016 року № 3308-вих-179 відповідач повідомив позивача про те, що вказана вище споруда вилучена з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у м. Львові та просив демонтувати її в термін до 30 жовтня 2016 року.

23 грудня 2016 року комісією в складі представників Личаківської районної адміністрації складено акт про те, що на АДРЕСА_1 у місті Львові функціонує тимчасова споруда ФОП ОСОБА_2, вимоги районної адміністрації щодо демонтажу вказаної тимчасової споруди власними силами ФОП ОСОБА_2 не виконано.

10 січня 2017 року Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження № 4 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди на АДРЕСА_1», відповідно до якого, у зв'язку із вилученням тимчасової споруди на АДРЕСА_1 з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у м. Львові зобов'язано ФОП ОСОБА_2 добровільно демонтувати власними силами вказану тимчасову споруду в десятиденний термін з часу отримання цього розпорядження (пункт 1), а у випадку невиконання пункту 1 цього розпорядження доручено відділу соціально - економічного розвитку районної адміністрації скласти відповідний акт (пункт 2).

Не погодившись із даним розпорядженням позивач оскаржив його до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розміщення позивачем тимчасової споруди на АДРЕСА_1 у м. Львові відбулося на підставі діючого договору оренди землі, а відтак прийняття оскаржуваного розпорядження без з'ясування обставин щодо можливості продовження строку дії договору оренди свідчить про протиправність такого розпорядження.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що органи місцевого самоврядування наділені правом здійснювати заходи із здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, приймати з цього приводу рішення, в яких відображати свої висновки щодо наявності таких порушень та встановлювати механізм усунення цих порушень.

Разом з тим механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 23 квітня 2015 року № 4526 (далі - Положення) та Правилами благоустрою м. Львова, затвердженими ухвалою Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року Правила благоустрою м. Львова (надалі - Правила).

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3 Положення розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив'язки, плану земельної ділянки та договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив'язки, та плану земельної ділянки або схемі прив'язки.

Термін розміщення тимчасових споруд не може перевищувати термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, встановлений ухвалою міської ради.

Тимчасові споруди розміщуються і функціонують відповідно до вимог чинного законодавства України та інших нормативних актів, прийнятих у межах компетенції органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2.18. Положення контроль за встановленням тимчасових споруд здійснюють районні адміністрації та комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління».

Відповідно до підпунктів 7.1.1-7.1.4 пункту 7.1. Положення демонтажу підлягають тимчасові споруди: для встановлення яких закінчився термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою або термін дії договору оренди земельної ділянки і суб'єкту господарювання відмовлено у його продовженні, самовільно встановлені, зовнішній вигляд яких не відповідає виданому паспорту прив'язки або погодженому проекту та суб'єкту господарювання мотивовано відмовлено у внесенні змін до паспорту прив'язки чи проекту, розміщені з порушенням вимог пунктів 2.5 та 2.6 цих Правил.

Відповідно до пункту 7.6. Положення розпорядження районної адміністрації про демонтаж тимчасової споруди надсилається суб'єкту господарювання протягом 2 днів з дати набрання ним чинності з наданням терміну для добровільного виконання демонтажу тимчасової споруди у термін до 1 місяця.

Відповідно до пункту 1.4. Правил організацію благоустрою м. Львова забезпечують органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законодавством України. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку балансоутримувачами та власниками територій.

Відповідно до пункту 12.2.6. Правил самочинно встановлені малі архітектурну форми (надалі - МАФ) підлягають демонтажу без попереднього судового розгляду.

Демонтаж, перевезення та зберігання самочинно збудованих МАФ здійснює особа, яка самочинно встановила МАФ, за власні кошти або відповідна районна адміністрація з подальшим відшкодуванням власниками витрат на демонтаж, перевезення та зберігання самочинно збудованих МАФ їх власниками.

Як видно з матеріалів справи, станом на дату винесення оскаржуваного розпорядження тимчасову споруду на АДРЕСА_1, належну ФОП ОСОБА_2 вилучено з Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, строк дії договору оренди земельної ділянки переданої позивачу для здійснення підприємницької діяльності та паспорта прив'язки тимчасової споруди для провадження ним підприємницької діяльності закінчився, а тому така тимчасова споруда підлягала демонтажу.

Відтак оскаржуване розпорядження відповідача, яким позивачу рекомендовано добровільно власними силами демонтувати вказану тимчасову споруду є правомірним.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Сихівського районного суду міста Львова від 16 серпня 2017 року у справі № 464/3715/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст судового рішення виготовлено 23 жовтня 2017 року.