Справа № 265/2035/17
Суддя: Щербіна А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/2035/17
Провадження №2-а/265/115/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Щербіна А.В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (надалі - Управління соцзахисту) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. В обгрунтування позову, з урахуванням уточнень, зокрема зазначила, що повідомленням від 09.12.2016 р. №08/1-1531/24-3 їй було припинено надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та зазначено зобов'язання щодо повернення сплачених їй коштів в сумі 38843,73 грн., які були сплачені протягом наступних періодів: з 21.11.2014 р. - 20.05.2015 р.; 21.05.2015 р. - 20.11.2015 р.; 25.01.2016 р. - 16.05.2016 р.; 17.05.2016 р. - 31.10.2016 р.

Зазначені дії Управління соцзахисту вважала незаконними. Вказувала, що 01.07. 2014 р. вона стала на облік та їй була видана Довідка від 14.11.2014р. за № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. У зазначеній довідці також міститься інформація щодо осіб (дітей), які не досягли 18-річного віку та прибули разом зі нею: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після отримання спірного повідомлення щодо припинення виплат та вимогою про повернення грошових коштів, вона звернулася письмово до відповідача. Листом від 18.01.2017 р. вона повідомила, що не має придатного для проживання житла, оскільки житло, на яке посилається відповідач, яке розташоване у с.Вільне Розівського району Запорізької області по вулиці Гагаріна, 93 не є житлом придатним для проживання, що також підтверджується ст.379, 380 ЦК України, а також ст.50 ЖК України. Також зазначені відомості були підтверджені Актом обстеження житлового будинку від 25.01.2017р., відповідно до якого зроблені висновки комісії щодо відсутності умов проживання за адресою: АДРЕСА_2.

На її лист, Відповідачем була надана відповідь №04-Д-1615-13-1.1.2/02/106 від 30.01.2017 р., в який зокрема зазначено, що м.Маріуполь не входить до переліків населених пунктів, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Посилаючись на викладене, просила суд: 1) визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо припинення надання місячної адресної допомоги за період з 01 листопада 2016 року по 09 листопада 2016 року на підставі розпорядження від 29.09.2016 р. «про призупинення щомісячної адресноїдопомоги» та повернення отриманих коштів на підставі Розпорядження від 29.09.2016р. «щодо відсутності права на отримання адресної допомоги», а також винесене повідомлення від 09.12.2016р. за №08/1-1531/24-3 - незаконними та протиправними; 2) зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради поновити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_1 та членам її сім'ї, як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2016 року по 09.11.2016 року та скасувати розпорядження від 29.09.2016 р. «про призупинення щомісячної адресної допомоги» та розпорядження від 29.09.2016 р. «щодо відсутності права на отримання адресної допомоги» та на підставі зазначених розпоряджень винесене повідомлення від 09.12.2016 р. за №08/1-1531/24-3.

Управління соцзахисту подало до суду письмові заперечення проти позову, в обгрунтування яких зазначило, що Управління соцзахисту заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме май та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у володінні ОСОБА_1 є будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 та частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Згідно зі ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та-датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до розділу 1 пункту 20 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» деякі райони м.Маріуполя зазначено як населені пункти, де здійснюватися антитерористична операція. Проте, відповідними розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085р (зі змінами) та від 02.12.2015 № 1276-р були затверджені переліки населених пунктів на території яких органи державної влади не виконують свою зобов'язання та населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, в яких місто Маріуполь Донецької області не зазначено.

Таким чином, за період з 21.11.2014 по 31.10.2016 р. коли родині ОСОБА_1 виплачувалася щомісячна адресна допомога, місто Маріуполь Донецької області, де розташована квартира частина якої належить відповідачці на праві власності, не входило до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і на території цього міста органи державної влади України здійснювали та продовжують здійснювати свої повноваження в повному обсязі. Також зазначене стосується Запорізької області де розташовано будинок ОСОБА_1

Тому наявність у власності у будь-кого з членів сім'ї отримувача допомоги житла на території підконтрольній Українській владі та в містах де органи державної влади виконують всі свої зобов'язання в повному обсязі є причиною виникнення переплати раніше виплачених сум допомоги.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, які регулюють спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, а саме відсутність у вказаних осіб у праві власності житлових приміщень.

Враховуючи вищевикладене Управлінням було прийнято відповідне рішення, що позивачка не мала права на призначення та виплату допомоги за всі попередні періоди отримання допомоги та пораховано суму надмірно виплачених коштів.

Посилаючись на викладене, в задоволенні позовних вимог просили відмовити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, що діє на підставі договору, не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримували у повному обсязі..

Представник відповідача ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, в судове засідання також не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступного.

Судом встановлено, 14.11.2014 року Управлінням соцзахисту ОСОБА_1 була взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про що видана довідка № та призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг.

Розпорядженням від 29.09.2016 року, Управлінням соцзахисту було призупинено виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч.3 ст.72 КА України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З справи вбачається, що у власності ОСОБА_1 перебуває будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2 та частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Заперечень з цього приводу від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Частина 2 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

При цьому, ч.1 цієї статті передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

14 квітня 2014 року відповідно до указу в.о. Президента України, Голови Верховної Ради України Т.О.В. від 14 квітня 2014 року N 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а, Донецька і Луганська області визначені районами проведення антитерористичної операцiї з 07 квітня 2014 року.

Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м.Маріуполь включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, знову затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого, м.Маріуполь також включено до вказаного переліку.

Відповідно до абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №505, в редакції, що діяла до 03.06.2017 року (надалі - Порядок №505), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Доказів того, м.Маріуполь було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що м.Маріуполь не відноситься до району проведення антитерористичної операції, суд не надано.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.10.2014 р. №1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1276-р), оскільки п.6 Порядку №505 передбачає, що житлове приміщення, повинно бути розташоване саме в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції, а не в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, суд вважає, що посилання Управління соцзахситу на ту обставину, що у власності ОСОБА_1 є частина квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1, як на підставу для призупинення виплати щомісячної адресної допомоги є безпідставною.

В той же час, як зазначено вище, ОСОБА_1 має у власності також будинок розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року та розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 року, с.Вільне, Розівського району Запорізької обл. не включено до перелікунаселених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, суд робить висновок, що дій Управління соцзахисту під час призупинення виплати щомісячної адресної допомоги через вказану обставину є законними, оскільки ОСОБА_1 має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

При цьому, суд не приймає до уваги акт обстеження будинку АДРЕСА_2., оскільки відповідно до змісту ст.7 Житлового кодексу УРСР та п.8 Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26.04.1984 р. №189, виключення з житлового фонду жилих будинків і жилих приміщень здійснюється за рішенням виконавчого комітету відповідної місцевої Ради народних депутатів.

Станом на 29.09.2016 року відповідне рішення виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів прийнято не було.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на рішення Виконавчого комітету Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області №37 від 31.08.2017 року, про визнання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, не придатним для проживання, оскільки вказане рішення було прийнято вже після прийняття рішення про зупинення виплати щомісячної адресної допомоги та звернення до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказів того, що ОСОБА_1 до 29.09.2016 року надала до Управління соцзахисту будь-які належні та допусти докази того, що будинок АДРЕСА_2. має відсоток зносу 80 процентів та внаслідок цього є непридатним для проживання суду не надано.

Таким чином, суд робить висновок, що під час прийняття розпорядження від 29.09.2016 року про призупинення виплати ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги, Управління соцзахисту діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Отже, позовні вимоги про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо припинення надання місячної адресної допомоги незаконними та протиправними та зобов'язання вчинити певні дії є необгрунтованим та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8-11, 17, 18, 69, 71, 72, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

2. Ця постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

3. Ця постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини цієї постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови складеної у повному обсязі.

Суддя А.В.Щербіна