Справа № 334/2427/17(2-а/334/338/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 рокусправа № 334/2427/17(2-а/334/338/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Іванов С.М. Головко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петрів Олександра Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петрів Олександра Юрійовича, в якому просив постанову від 02.04.2017 серії АР №036386 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне праовпоррушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю в його діях порушення правил дорожнього руху та складу адміністративного правопорушення. Не зазначення відповідачем при притягненні його до відповідальності, жодного доказу, яким би доводилось порушення позивачем правил дорожнього руху, а також порушення відповідачем встановленої законодавством процедури оформлення та розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2017 року позов задоволено. Скасовано як незаконну постанову серії АР №036386 від 02.04.2017 року інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петрів Олександра Юрійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по частині 1 статті 122 КУпАП.

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до вимог статті 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши

правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 квітня 2017 року інспектором батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петрів О. Ю. винесено постанову серія АР №036386 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 2)

Відповідно до оскаржуваної постанови 02.04.2017 о 20 годині 10 хвилин на перехресті вул. Трегубка і пр. Соборного у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Субару Форестер», н.з. НОМЕР_1, не виконав вимог пункту 5.16 «Рух по смугах право та праворуч» повернув ліворуч, чим порушив розділ 33 ПДР України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 11.08.2017 зобов'язано Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції надати до суду відеозапис з нагрудної камери Інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Петрів Олександра Юрійовича, на який, як на доказ вчинення позивачем адміністаротивного правопорушення йдеться посилання в апеляційній скарзі, а також всі наявні докази, якими зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 20.09.2017 повторно зобов'язано заявника апеляційної скарги направити на адресу суду докази на які посилається заявник апеляційної скарги та які були витребувані ухвалою суду.

Вказані ухвали суду отримані заявником апеляційної скарги, що підтверджено належними доказами.

Станом на 18 жовтня 2017 року вимоги ухвал суду від 11.08.2017 та 20.09.2017 заявником апеляційної скарги не виконано, вказані докази, на які йдеться посилання в апеляційній скарзі, та які мають знаходитись саме у заявника апеляційної скарги, до суду не надано та не повідомлено про неможливість їх надання.

Зважаючи на викладене, відповідачем у встановленому порядку не доведено належними доказами факт порушення позивачем п.5.16 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Положеннями статті 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП посадова особа у визначеному законом порядку встановлює винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо порушення відповідачем порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин 04.02.2017) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

В даному випадку дії інспектора поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію». Отже вчинення інспектором поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Правильно встановивши фактичні обставини справи та правильно вирішивши спір по суті, судом першої інстанції не враховано наведених норм законодавства та помилково зроблено висновок про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте, не може бути скасовано правильне по суті судове рішення, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, та зважаючи на недоведення відповідачем належними та беззаперечними доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наявність підстав для її скасування..

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції- залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 червня 2017 року у справі № 334/2427/17 (2а/334/338/17) - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.В. Головко