Справа № 804/2828/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 р. Справа № 804/2828/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4, третя особа-1 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» про визнання протиправною бездіяльності відповідача, визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2017р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4, третя особа-1 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» та просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_3 як вкладника за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» від 20.05.2016р. №980-065-000243247 укладеного з ПАТ «Банк Михайлівський», вкладний (депозитний) рахунок №2903 у розмірі 190000 грн., до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» в частині визнання нікчемними транзакцій (операцій з переведення коштів) на рахунки, відкриті на імя ОСОБА_3 в ПАТ «Банк Михайлівський»: ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» 19.05.2016р. в сумі 190000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-065-000223592 від 18.04.2016р. на рахунок №2902, що належить ОСОБА_3Ю; ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» 19.05.2016р. в сумі 140,16 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-065-000223592 від 18.04.2016р.» на рахунок №2901, що належить ОСОБА_3; ОСОБА_3 20.05.2016р. в сумі 190000,00 грн. з призначенням платежу «Залучення коштів на депозит згідно договору №980-065-000243247 від 20.05.2016р. на рахунок №2903, що належить ОСОБА_3;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» включити ОСОБА_3, як вкладника за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-065-000243247 від 20.05.2016р., укладеного з ПАТ «Банк Михайлівський» вкладний (депозитний) рахунок №2903 у розмірі 190 000,00 грн., до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.04.2016р. між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) №980-065-000001252 на підставі якого Банком позивачеві було відкрито рахунок №2902. 18.04.2016р. між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір №980-065-000223592 «Суперкапітал» (інвестиційний) ( з виплатою процентів щомісячно) на суму 190000,00 грн., зі строком користування позикою 367 днів, з 18.04.2016р. по 20.04.2017р. за яким позивачем на рахунок позивача у Банку №2902 були внесені готівкові кошти, що підтверджується квитанцією Банку №4195159 від 18.04.2016р. 20.05.2016р. ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» повернув на вказаний вище рахунок кошти у розмірі 190000,00 грн. достроково та 20.05.2016р. між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-065-000243247 на суму 190000,00 грн. строком на 14 днів з 20.05.2016р. по 03.06.2016р. На виконання умов вказаного договору позивачем готівкою внесено на депозитний рахунок №2903 кошти у розмірі 190000,00 грн., що підтверджується квитанцією Банку №5035073 від 20.05.2016р. 23.05.2016р. НБУ було прийнято рішення про віднесення ПАБ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних, а 12.07.2016р. НБУ було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», з 18.07.2016р. Фондом гарантування вкладів розпочато виплату гарантованого відшкодування фізичним особам вкладникам ПАТ «Банк Михайлівський». 01.08.2016р. позивач звернувся з заявою про відшкодування коштів за вказаним вище вкладом до відповідача, проте, листами від 19.08.2016р. та від 13.09.2016р. відповідачем було відмовлено позивачеві у включенні його до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з підстав того, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» на рахунок, що належить позивачеві ніби то є нікчемним. Позивач не погоджується із вказаними вище твердженнями відповідача у вказаних листах та бездіяльністю відповідача щодо не включення його до відповідного Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб посилаючись на те, що у вказаних вище повідомленнях не зазначено конкретних підстав, що передбачені ч.3 ст.39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» необхідних для визнання транзакцій нікчемними, а також не зазначено жодних з підстав, вказаних у ст.38 наведеного Закону, які , на думку позивача, не мають відношення до правочинів, вчинених Банком у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку), оскільки у самих вказаних листах відповідач підтверджує повернення ТОВ «Кредитно-Інвестиційним центром» коштів на рахунок позивача у Банку саме 20.05.2016р. та вказані кошти уже перебували на рахунку позивача як станом на 23.05.2016р.(запровадження тимчасової адміністрації), так і станом на 12.07.2016р. (на момент прийняття рішення про ліквідацію банку). З огляду на викладене, позивач вважає, що всупереч вимогам ст.ст. 26, 27Закону 4452, Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. № 14 відповідач допустив протиправну бездіяльність та безпідставно не включив дані про рахунок позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також, представник позивача у додаткових запереченнях на пояснення відповідача та третьої особи-1 від 19.09.2017р. посилається і на те, що перерахування коштів у розмірі 190000,00 грн. з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача відбулося правомірно згідно до вимог ст.ст. 1049, 1066 ЦК України та вказує на те, що 19.11.2016р. набрав чинності п.15 Прикінцевих положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом від 15.11.2016р., віднесений до категорії неплатоспроможних.

Представник позивача подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні (а.с.185).

Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 28.08.2017р.,01.09.2017р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням та електронним повідомленням засобами електронного звязку (а.с.173,180).

При цьому, представник відповідача у додаткових запереченнях на позов просив розглянути вказану справу за відсутності відповідача та його представника (а.с.99, 146-147).

Також 07.06.2017р. представник відповідача надіслав на адресу суду письмові заперечення на позову, у яких просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що згідно до ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-УІ (далі Закон №4452) законодавець визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу, проте з даного спору видно, що кошти позивача залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, а відтак, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже відносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не має відношення до вкладу. Крім того, відповідач зазначив, що виходячи з повноважень, визначених ч.2 ст.38 Закону №4452 було проведено перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними та відповідною комісією було встановлено, що на дату укладення договорів та здійснення правочинів відносно Банку діяла постанова №917/БТ про віднесення Банку Михайлівський до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку, проте встановлено факт здійснення Банком ризикової діяльності у вказаний період, у тому числі щодо не здійснення кредитних операцій в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобовязань з кредитування, що надані банком і клієнтам. Під час перевірки відповідачем було виявлено, що 19.05.2016р. Банк уклав із ТОВ «Кредитно інвестиційний центр» договір відступлення прав вимоги № 2 та здійснив розрахунок за даним договором, а саме: провів кредитну операцію з юридичною особою на суму 180966027,90 грн., чим порушив обмеження, що були накладені постановою НБУ №917, а тому вказані правочини у даний період, у тому числі і правочин з перерахування (повернення позики) коштів позивачу є нікчемними у відповідності до положень п.п.2,7,8,9 ч.3 ст.38 Закону №4452. А тому згідно наказу тимчасової адміністрації від 01.06.2016р. №42/1 були затверджені результати проведеної перевірки правочинів, у тому числі і правочинів, що є нікчемними за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016р. платіжних документів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» по перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206980863,90 грн., у тому числі і щодо правочину позивача. Щодо вступу 19.11.2016р. в силу положень п.15 Прикінцевих положень Закону №4452, за яким залучені кошти фізичних осіб як позика небанківської фінансової установи прирівнюється до вкладу, то відповідач посилається на те, що вказані гарантії Закону №4452 не поширюються на ситуацію з позивачем з огляду на те, що договір позики є двостороннім та укладається без участі банку як повіреного, а тому, у даному випадку, вважає, що гарантії Закону №4452 не розповсюджуються на позивача. Окрім того, представник відповідача у своїх запереченнях посилається на численну позицію Вищого адміністративного суду України, Полтавського окружного адміністративного суду, та Київського апеляційного адміністративного суду, яка викладена у їх постановах (а.с.68-71).

09.06.2017р. засобами електронного звязку та 19.06.2017р. поштою на адресу суду представник відповідача надіслав додаткові заперечення, у яких також просив у задоволенні позову позивачеві відмовити у повному обсязі, додатково зазначив, що у даному випадку дії відповідача щодо визнання нікчемними правочинів повністю відповідають нормам ст.38 Закону №4452 та ст.215 ЦК України, оскільки було проведено перевірку правочинів та виявлено правочини (у тому числі договори), які є нікчемними в силу закону та визнання протиправним рішення відповідача в частині затвердження результатів перевірки, не відміняє ст.215 ЦК України та не надає такому правочину дійсності чи законності, відміна розпорядчого документа відповідача не надає юридичної правомірності нікчемному правочину(а.с.95-99, 146-147).

Третя особа-1(Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) в судове засідання не зявилися, причину неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно 28.08.2017р. та 31.08.2017р., що підтверджується наявними у справі поштовими повідомленнями та електронним звітом про надіслання повістки (а.с.175,179).

Водночас, 02.06.2017р. представник третьої особи-1 надіслав на адресу суду письмові пояснення у яких просив розглянути справу без участі представника Фонду у звязку з неможливістю забезпечити участь представника через щільний графік судових засідань та просив у задоволенні даного позову відмовити повністю посилаючись на те, що у Фонду відсутні будь-які первинні документи по вкладах позивача і тому при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників. Оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру і виплаті відшкодування. Таким чином, відповідно до приписів Закону №4452 у Фонду гарантування ще не виникло обовязку перед позивачем щодо відшкодування йому коштів, і тому права позивача не могли бути порушеними Фондом гарантування, отже позовні вимоги позивача вважає передчасними по відношенню до Фонду.

Третя особа-2 (ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр») у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином 11.09.2017р. у відповідності до вимог ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.181).

Згідно до вимог ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які не прибули в судове засідання, не є перешкодою для розгляду справи.

Також і за приписами ч.4 ст.128 вказаного Кодексу встановлено, що у разі неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

А якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, подану представником позивача заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, належне повідомлення відповідача і третіх осіб-1,2 про дату, час та місце розгляду справи, подані відповідачем і третьою особою-1 письмові заперечення та пояснення на позов, строки розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представників відповідача та третіх осіб-1,2 за наявними у справі доказами згідно до вимог ч.2, ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду сторонами документів встановлені наступні обставини у даній справі.

18.04.2016р. між ОСОБА_3 (сторона-1) та ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» (сторона-2) був укладений договір №980-065-000223592 Тип договору: «Суперкапітал» (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно) за умовами якого Сторона-1 передає кошти Стороні-2 у власність у розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Сторона-2 зобовязується повернути кошти Стороні -1 та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим договором, а саме: у розмірі 190000,00 грн. зі строком до 20.04.2017р. про що свідчить копія вищенаведеного договору (а.с.12).

Також 18.04.2016р. між ОСОБА_3Ю, та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-065-000001252 банківського рахунку для обслуговування строкового вкладу (депозиту) за яким позивачеві у Банку було відкрито на її імя поточний рахунок для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касового обслуговування за №2902, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.11).

Того ж дня, 18.04.2016р. ОСОБА_3 за квитанцією №4195159 було внесено на вищевказаний рахунок грошові кошти у сумі 190000,00 грн., що підтверджується копією відповідної квитанції (а.с.14).

18.04.2016р. Банк перерахував вказані кошти на користь ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» згідно договору №980-065-000223592 від 18.04.2016р., що підтверджується копією платіжного доручення №4195712 (а.с.15).

19.05.2016р. між ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір відступлення права вимоги № 2 за умовами якого первісний кредитор зобовязався відступити новому кредитору права вимоги належні первісному кредитору за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між первісним кредитором та юридичними особами, при цьому Перелік Основних договорів, права вимоги за яким відступаються первісним кредитором новому кредитору, зазначається в Реєстрі Основних договорів, форма якого наведена у Додатку №1 до цього договору та кожний Реєстр Основних договорів підписується сторонами та є невідємною частиною цього договору (а.с.80-82).

20.05.2016р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-065-000243247 за умовами якого було встановлено, що Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти Вкладника та зараховує їх на вкладний рахунок №2903, що відкривається Банком на імя Вкладника і зобовязується виплачувати Вкладнику суму вкладу та проценти на неї на умовах та у порядку, встановленому цим договором, сума вкладу складає 190000,00 грн. зі строком з 20.05.2016р. по 03.06.2016р., що підтверджується копією відповідного договору (а.с.16).

Того ж дня, 20.05.2016р. із рахунку позивача №12902 відкритого Банком Михайлівський 18.04.2016р. на рахунок позивача також у цьому ж Банку №2903 було здійснено безготівкове перерахування залучених коштів на депозит згідно договору №980-065-000243247, що підтверджується копією платіжного доручення №5035073 з відповідною відміткою працівника банку про проведення банківської операції саме 20.05.2016р. (а.с.18).

Вказаний рух коштів по рахунках позивача підтверджено також і випискою по особовим рахункам позивача (ф.281) з 19.05.2016р. по 31.10.2016р., копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.72-73).

23.05.2016р. згідно постанови НБУ №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів було прийнято рішення за №812 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

12.07.2016р. за постановою правління НБУ №124-рш було відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно, на виконання вказаного рішення НБУ, Виконавчою дирекцією Фону гарантування вкладів було прийнято рішення №1213 про початок процедури ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016р. по 12.07.2018р.

01.06.2016р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» були затверджені результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними викладені в акті №3 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016р. платіжних документів ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» по перерахуванню коштів на рахунки 2445 фізичних осіб у сумі 206 980863,90 грн., у відповідності до положень пунктів 7,9 ч.3 ст.38 Закону №4452, на виконання вимог ч.1 ст.216 ЦК України до вказаних операцій застосовані наслідки нікчемності правочинів згідно наказу №42/1 (а.с.83-85,88).

Відповідно до витягу з Додатку№2 до акту №3 від 01.06.2016р. до нікчемних правочинів Уповноваженою особою Фонду застосовано нікчемність правочинів укладених у тому числі і позивачем (а.с.87).

01.08.2016р. ОСОБА_3 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» з заявою про включення її до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у звязку з тим, що вона є клієнтом Банку та на її поточному рахунку №2903 знаходяться грошові кошти у розмірі 190000,00 грн., яка була відповідачем отримана 08.08.2016р., що підтверджується відповідною копією заяви та копією поштового повідомлення (а.с.25-27).

19.08.2016р. та 13.09.2016р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк Михайлівський» на адресу позивача були надіслані листи, у яких повідомлялося про не включення позивача до Переліку вкладників банку, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через те, що переказ коштів (транзакції) здійснені позивачем за вищевказаними договорами 19.05.2016р. та 20.05.2016р. є нікчемними відповідно до ст.216 ЦК України та недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які повязані із його недійсністю (а.с.19-22).

Позивач не погоджується із вищевказаним рішенням відповідача щодо визнання нікчемними правочину, укладеного позивачем з Банком 20.05.2016р. за яким Банком позивачеві було відкрито депозитний рахунок та на вказаний рахунок були перераховані грошові кошти у розмірі 190000,00 грн., що підтверджено платіжними документами Банку, просить його скасувати посилаючись на те, що підстави для визнання нікчемним її договору були відсутні, жодних чином не обґрунтовані, а тому вважає, що бездіяльність відповідача щодо не включення її до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправною та такою, що порушує норми ст.ст.26,27,38,39 Закону №4452 та норми Положення №14.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні зади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-УІ (далі Закон №4452) та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012р. ( далі Положення №14).

Згідно із положеннями ст.2 Закону №4452 вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст.27 Закону №4452.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку(ч.1 ст.27 Закону №4452 у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак (ч.2 ст.27 Закону №4452 у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону №4452 виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Інформація про вкладника в Переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства ( ч.4 ст. 27 Закону №4452).

Відповідно до п.5 розділу ІІ Положення №14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Переліки на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) складаються в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та засвідчуються підписами уповноваженої особи Фонду, головного бухгалтера банку та відбитком печатки банку (за наявності), в електронному вигляді - у csv-файлах. Дані на паперових носіях та в електронному вигляді повинні бути ідентичними.

Інформація про вкладника в переліках має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Як передбачено у пунктах 2,3 розділу ІУ Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Згідно до п.5 розділу ІУ Положення № 14, Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Таким чином процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складання Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру вкладників. При цьому, Уповноважена особа Фонду наділена правом надавати зміни та доповнення до відповідних Переліків рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Крім того, згідно п.4 ч.2 ст.37 Закону №4452 уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Також і відповідно до ч.2 ст. 38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 ст.38 Закону №4452 правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452 Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

При цьому, за приписами ст.37 Закону №4452 визначено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку та в межах повноважень, делегованих їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Уповноважена особа Фонду наділена правом та повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком Уповноваженої особи Фонду встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон повязує нікчемність правочину, тобто самого по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно(твердження), у даному випадку, нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, у розпорядчому рішенні (наказі, розпорядженні, повідомленні) належить вказувати передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним.

Проте, як свідчить зміст наказу Уповноваженої особи Фонду № 42/1 від 01.06.2016р «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів(у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», на який відповідач посилається у своїх запереченнях, вбачається, що Уповноваженою особою Фонду було визнано нікчемними всі транзакції та правочини(договори) згідно Додатку №2 до акту №3, який додається до акту №3 за положеннями ст. 38 Закону №4452 та у якому зазначено перелік фізичних осіб на рахунки яких 19.05.2016р. були здійснені перерахування коштів з рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», у тому числі і визнано нікчемним правочин позивача від 20.05.2016р. згідно з витягу від 30.05.2017р. (а.с.83-88).

В той же час, слід зазначити, що визнання нікчемним правочину позивача з вищенаведених підстав є таким, що суперечить ч.3 ст. 38 Закону №4452, оскільки вказана норма не містить такої підстави для визнання правочину нікчемним як перерахунок коштів з рахунку юридичної особи на рахунки фізичних осіб з огляду на те, що як встановлено судом вказаним Товариством були саме повернуті кошти фізичним особам, які були внесені раніше, зокрема вказаним Товариством було повернуто позивачеві 190000,00 грн. з її рахунку відкритому у Банку, а саме: перерахування коштів з рахунку №2902 відкритого Банком Михайлівський 18.04.2016р. на рахунок позивача також у цьому ж Банку №2903, що не суперечить ні нормам Цивільного кодексу України, ні ст.38 Закону№4452 з огляду на те, що самі норми ст.38 вказаного Закону не визначають зазначених обставин в якості підстав для визнання правочинів нікчемними.

Судом критично надано оцінку доводам відповідача про те, що підставою для визнання нікчемним правочину позивача від 20.05.2016р. були ті обставини, що 19.05.2016р. банком було здійснено перерахунок коштів з поточного рахунку ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» на рахунки 2445 фізичних осіб, у тому числі і на рахунок позивача у розмірі 190000 грн., оскільки як свідчать матеріали справи перерахунок коштів за платіжним дорученням №5035073 від 20.05.2016р. про переказ грошової суми у розмірі 190000 грн. відбувся не від ТОВ «Кредитино-інвестиційний центр», а з одного рахунку позивача у цьому ж Банку - 2902 на вкладний (депозитний) рахунок позивача №2903 за договором банківського вкладу (депозиту) №980-065-000243247 з призначенням платежу «залучення коштів на депозит згідно договору №980-065-000243247 від 20.05.2016р., платник ОСОБА_3, отримувач ОСОБА_3Ю.» - 20.05.2016р., тобто до 23.05.2016р. ( до дня віднесення банку до неплатоспроможних).

Отже, кошти перераховано ОСОБА_3 в одному Банку з одного рахунку на інший рахунок за договором банківського вкладу (депозиту) №980-065-000243247 від 20.05.2016р. до запровадження тимчасової адміністрації банку.

За таких обставин, доводи відповідача про необґрунтованість перерахунку грошових коштів позивачем у Банку з одного рахунку, що належав позивачеві на інший рахунок, відкритий за договором банківського вкладу (депозиту), не є доказами перерахування коштів від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на користь позивача, а тому визнання таких операцій (транзакцій) з перерахування грошових коштів не може бути визнано нікчемним правочином за приписами ні ст. 216 ЦК України, ні за ст.38 Закону №4452 у звязку з чим дії відповідача по визнанню правочину позивача нікчемним, а також і наказ №42/1 від 01.06.2016р. є протиправним, оскільки спростовується вищенаведеними доказами.

Окрім того, слід зазначити, що судом враховується і те, що навіть перерахування коштів юридичною особою на користь іншої фізичної особи не є безумовною підставою для визнання правочинів нікчемними за ч.3 ст.38 Закону №4452 з урахуванням того, що згідно п.3 ч.1 ст.2 Закону №4452 вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту) банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотка на такі кошти.

Також і згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм, слід дійти висновку, що чинне законодавство прямо передбачає, що грошові кошти на депозитний рахунок можуть бути внесені як безпосередньо вкладником, так і іншою особою для вкладника.

З огляду на наведене, посилання відповідача на нікчемність правочину позивача від 20.05.2016р. з підстав того, що перерахунок коштів на рахунок позивача відбувся від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», а не самим вкладником є неспроможними та такими, що суперечать вищенаведеним нормам п.1 ч.1 ст.2 Закону №4452 та ч.1 ст.1058 ЦК України.

При цьому, при прийнятті рішення у даній справі судом враховується і те, що відповідач не заперечує наявності надходження вказаних коштів на рахунок позивача, що також і підтверджено виписками по рахунку позивача, які надані самим відповідачем та які наявні у матеріалах справи (а.с.72-73).

Отже, наявність на рахунку позивача коштів у сумі 190000 грн., які надійшли на рахунок позивача 20.05.2016р. уже не може свідчити про нікчемність правочину, а тому наказ №42/1 від 01.06.2016р. в частині визнання нікчемним правочину позивача від 20.05.2016р. за договором банківського рахунку (депозиту) №980-065-000243247 є необґрунтованим та таким, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства України.

Враховуючи наведене, те, що відповідачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) №980-065-000243247 від 20.05.2016р. укладеного між Банком та позивачем, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно визнано вказаний договір нікчемним за наказом №42/1 від 01.06.2016р. та, відповідно, і бездіяльність відповідача по не включенню позивача до повного Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправною.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у ході судового розгляду справи не надано жодних доказів та не наведено жодних обґрунтованих підстав, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача, яка полягає у не включенні відповідачем позивача до Переліку вкладників банку, а також правомірності прийняття оспорюваного наказу №42/1 від 01.06.2016р. щодо визнання вищевказаного депозитного договору нікчемним з урахуванням встановлених обставин та наведених вище доказів.

Твердження Уповноваженої особи Фонду про нікчемність банківського вкладу (депозиту) №980-065-000243247 від 20.05.2016р. є припущенням, яке не доведено жодними належними доказами у встановленому законом порядку.

За таких обставин не доведено відповідачем і наявності законних правових підстав для не включення позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як вкладника відповідно до вищенаведеного договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону №4452 та є протиправною.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення посилання відповідача у його запереченнях на рішення Вищого адміністративного Суду України, постанови Полтавського окружного адміністративного суду та постанови Київського апеляційного адміністративного суду у різних справах, з огляду на те, що наведені у письмових запереченнях судові рішення не стосуються прав і обовязків позивача у даній справі, а тому вказані судові рішення не можуть бути підставами для звільнення від доказування обставин у даній справі у розумінні ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Є неспроможними доводи представника відповідача у його запереченнях і щодо того, що позивач не є вкладником Банку Михайлівський у розумінні Закону №4452 та на позивача не може розповсюджуватися п.15 Перехідних положень Закону №4452, який вступив у силу 19.11.2016р. так як між позивачем та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» був укладений договір позики без участі Банку як повіреного, а тому за своєю природою договір позики не є вкладом згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність», і тому гарантії Закону №4452 не поширюються на позивача, з огляду на те, що вказане не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, так як 20.05.2016р. між позивачем та Банком був укладений договір банківського вкладу (депозиту), що підтверджується його копією наявною у справі (а.с.16).

Окрім того, слід зазначити, що 19.11.2016р. набрав чинності п.15 Прикінцевих положень Закону №4452, внесені Законом України від 15.11.2016р. №1736-УІІІ, за яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем не надано доказів інформування позивача під розпис про непоширення на її кошти, розміщені у Банку гарантій, передбачених Законом №1736, позивач, як за договором позики від 18.04.2016р., та і за договором банківського вкладу (депозиту) №980-065-000243247 від 20.05.2016р. прирівнюється та є вкладником ПАТ «Банк Михайлівський» та на нього поширюються гарантії, визначені Законом №4452.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.3 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії (бездіяльність) відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає у не включенні позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) №980-065-000243247 від 20.05.2016р., а прийняте відповідачем рішення у формі наказу за №42/1 від 01.06.2016р. про визнання договору банківського вкладу (депозиту) позивача нікчемним прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, без врахування всіх обставин у даній справі, у звязку з чим позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною та визнання протиправним і скасування рішення відповідача в частині визнання нікчемними операцій з перерахування коштів за договором позивача підлягають задоволенню.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача, яке підлягає відновленню шляхом задоволення і похідних позовних вимог позивача про зобовязання відповідача внести доповнення та включити ОСОБА_3 до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, що містяться на рахунку №2903, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) №980-065-000243247 від 20.05.2016р.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_4, третя особа-1 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» про визнання протиправною бездіяльності відповідача, визнання протиправним та скасування рішення відповідача та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 щодо не включення ОСОБА_3 як вкладника за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» від 20.05.2016р. №980-065-000243247 укладеного з ПАТ «Банк Михайлівський», вкладний (депозитний) рахунок №2903 у розмірі 190000 грн., до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» оформлене наказом №42/1 від 01.06.2016р. в частині визнання нікчемними транзакцій (операцій з переведення коштів) на рахунки, відкриті на імя ОСОБА_3 в ПАТ «Банк Михайлівський»: ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» 19.05.2016р. в сумі 190000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-065-000223592 від 18.04.2016р. на рахунок №2902, що належить ОСОБА_3Ю; ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» 19.05.2016р. в сумі 140,16 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-065-000223592 від 18.04.2016р.» на рахунок №2901, що належить ОСОБА_3; ОСОБА_3 20.05.2016р. в сумі 190000,00 грн. з призначенням платежу «Залучення коштів на депозит згідно договору №980-065-000243247 від 20.05.2016р. на рахунок №2903, що належить ОСОБА_3

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 включити ОСОБА_3, як вкладника за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-065-000243247 від 20.05.2016р., укладеного з ПАТ «Банк Михайлівський» вкладний (депозитний) рахунок №2903 у розмірі 190 000,00 грн., до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1