Справа № 823/1407/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року справа № 823/1407/17

15 год. 50 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРАВІДГОДІВЛЯ" до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2017 у Черкаський окружний адміністративний суд звернулось сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРАВІДГОДІВЛЯ" (далі - позивач) з позовом про визнання протиправним та скасування висновку державної експертизи землевпорядної документації Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач) від 26.10.2015 №1395.

Позов мотивовано тим, що оскаржуваний висновок не відповідає вимогами чинного законодавства, встановлених стандартів, норм і правил, оскільки порушує право позивача на сплату погодженого та очікуваного розміру орендної плати за користування землею. Крім того, технічна документація стосовно якої проведена експертиза замовлена не уповноваженою особою. У зв'язку з цим, просив задовольнити позов.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що спір про оскарження висновку державної експертизи землевпорядної документації має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки це спір про право цивільне.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні, однак у зв'язку з прибуттям не всіх осіб, які беруть участь у справі, продовжено та вирішено в порядку письмового провадження на підставі ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). З огляду на ч.1 ст.41 КАС України не здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази у справі, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що на підставі клопотання Вознесенської сільської ради та завдання на розробку технічної документації ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розробив технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, загальною площею 34,0241 га під господарськими будівлями та дворами, яка розташована в адмінмежах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (за межами населеного пункту).

26.10.2017 складений та погоджений в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області А.А. Мірзоєвим висновок державної експертизи землевпорядної документації, у пункті 11 якого зазначено, що представлена технічна документація відповідає вимогам земельного законодавства та діючих нормативно-методичних документів з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, встановленим нормам і правилам та оцінюється позитивно.

Надаючи оцінку оскаржуваному висновку, суд врахував, що правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначає Закон України "Про державну експертизу землевпорядної документації" від 17.06.2004 №1808-IV (залі - Закон №1808-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону №1808-IV державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Об'єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру (стаття 6 вказаного Закону).

Статтею 11 Закону №1808-ІV визначено, що добровільна державна експертиза проводиться за ініціативою замовника або розробника об'єкта експертизи щодо об'єктів, які не підлягають обов'язковій державній експертизі.

Ст.32 Закону №1808-ІV передбачено, що державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості).

При проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються:

питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень;

відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства;

еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.

На підставі ч.ч.1-8 ст.35 Закону №1808-IV результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

У разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи.

Об'єкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Негативна оцінка об'єкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил.

Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

Організаційні засади і вимоги щодо організації та проведення державної експертизи землевпорядної документації, ведення звітності у цій сфері визначає затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03.12.2004 №391 Методика проведення державної експертизи землевпорядної документації (далі - Методика №391).

У відповідності до п.3.4.2. Методики №391 при проведенні державної експертизи землевпорядної документації визначаються:

відповідність змісту документації вимогам законодавства України, встановленим стандартам, нормам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо раціонального використання і охорони земель, умов і порядку їх забудови, охорони навколишнього природного середовища, санітарно-епідеміологічного благополуччя населення, збереження культурної спадщини;

відповідність змісту документації вимогам завдань на її розроблення та вимогам передпроектної документації;

запропоновані землевпорядною документацією рішення щодо рекультивації порушених земель, поліпшення малопродуктивних угідь, оцінки земель тощо;

еколого-економічна ефективність передбачених заходів щодо запобігання їх впливу на земельні угіддя за межами ділянки, охорони агроландшафтів;

відповідність вимогам законодавства умов щодо зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок у разі проведення вибіркової та добровільної державної експертизи робочих проектів землеустрою, передбачених підпунктом "з" частини другої статті 25 Закону України "Про землеустрій".

Згідно з положеннями пункту 3.5 Методики №391 на заключній стадії проведення державної експертизи узагальнюються результати експертних досліджень, готується висновок державної експертизи щодо доцільності затвердження землевпорядної документації.

Висновок державної експертизи землевпорядної документації оформляється за типовою формою, встановленою Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 18 Закону №1808-IV.

Підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів:

землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок);

землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання;

землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Оцінка землевпорядної документації у висновках державної експертизи (за одним із вказаних варіантів) є обов'язковою.

Суд звернув увагу, що оскаржуваним висновком затверджено технічну документацію щодо встановлення нормативно-грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки, що становить 9656571,21грн.

На думку позивача вказана сума нормативно-грошової оцінки вищевказаної земельної порушує права позивача на сплату погодженого та очікуваного розміру орендної плати, що встановлений на підставі договору оренди землі від 01.02.2005 б/н та додаткової угоди до нього від 26.07.2011, якими встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що станом на 2011 рік складає 9787,84 грн. в рік.

При цьому, підставою звернення в суд з цим позовом став лист Золотоніської ОДПІ від 21.03.2017 №2674/23-13-12-025, яким повідомлено позивача про необхідність подання уточнюючого розрахунку з плати за землю у зв'язку із зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Під час вирішення спору суд врахував, що згідно з вимогами чинного законодавства України, земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю - ПК України.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Законом України "Про оренду землі" регулюються орендні відносини, а статтею 1 даного Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Розмір та умови оплати, вказані в договорі не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству.

Згідно зі ст. 269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку визначаються ПК України.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності. Базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого ПК України.

Розмір орендної плати за землю визначається ст. 288 ПК України.

Пунктом 288.5 ст. 288 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: - для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; - для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Разом з тим, статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII цього Кодексу.

Суд врахував, що позивач посилається на розроблену у 2008 році ПП «Землемір» технічну документацію з нормативної грошової оцінки згаданої земельної ділянки, якою встановлений її розмір 534864,70 грн.

Відповідно до ч.1, абз.3 ч.2 ст.18 Закону України від 11.12.2003 №1378-IV «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів сільськогосподарського призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Суд звернув увагу, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної ділянки проведена на підставі Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженому наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11.

Так, абз.2 п.1.6. вказаного Порядку визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок під виробничими будівлями і спорудами сільськогосподарських підприємств, що розташовані за межами населених пунктів і використовуються для здійснення економічної діяльності згідно з Класифікацією видів економічної діяльності, визначається відповідно до Порядку нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель у межах населених пунктів), який станом на час прийняття оскаржуваного висновку втратив чинність.

При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки вищевказаної земельної ділянки, яка погоджена оскаржуваним висновком, розроблена на підставі діючого Порядку нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення (крім земель населених пунктів), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 22.08.2013 №508 (далі - Порядок №508), пунктом 1.3. якого визначено, що нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями і дворами здійснюється відповідно до цього Порядку як земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, до яких за основним цільовим призначенням належить земельна ділянка щодо якої здійснювалась оцінка.

Суд також звернув увагу, що розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснений сертифікованим інженером-землевпорядником з урахуванням визначених Порядком №508 коефіцієнтів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваний висновок про погодження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, загальною площею 34,0241 га під господарськими будівлями та дворами, яка розташована в адмінмежах Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (за межами населеного пункту) склажений відповідно до вимог чинного законодавства, правомірним та не підлягає скасуванню.

Стосовно посилання позивача, що технічна документація стосовно якої проведена експертиза замовлена не уповноваженою особою (Вознесенською сільською радою), суд не взяв до уваги, оскільки відповідно до ст.15. Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Також, ініціювання проведення державної експертизи згідно з абз.5 ч.1 ст.21 Закону №1808-IV належить, зокрема, до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Оскільки технічна документація замовлена органом місцевого самоврядування, в адмінмежах якого перебуває земельна ділянка, суд вищевказані доводи позивача не взяв до уваги, як обґрунтовані.

Під час вирішення спору, суд врахував, що на підставі ст.37 №1808-IV замовники або розробники об'єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи.

У разі спростування висновків державної експертизи, яку проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти.

У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об'єктів державної експертизи мають право звернутися до суду.

Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об'єктивність оцінки висновку.

Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об'єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.

Разом з тим, встановленим правом оскаржити висновки експертизи до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, позивач не скористався.

З урахуванням встановлених обставин та викладених норм законодавства, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, а сплачений судовий збір - поверненню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 14, 86, 94, 159 - 163, 254, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРАВІДГОДІВЛЯ" про визнання протиправним та скасування висновку державної експертизи землевпорядної документації Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 26.10.2015 №1395 - відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 23.10.2017