Справа № 127/20740/17
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/848/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Прокопчук А.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання рішення протиправним та скасування його, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом.

Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що відповідно до ч.1 ст. 86 Закону україни «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку за наявності на день звернення в період з 1 жовтня 2016 по 30 вересня 2017 року не менше 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Позивач також зазначає, що їй була надана відпустка по догляду за дитиною по досягнення нею трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (2 роки). В подальшому вона була призначена на посаду стажиста-помічника прокурора м. Вінниці та досі працює в органах прокуратури.

На час звернення до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці загальний стаж роботи становив 26р. 7 міс. 03 дні, з яких 21р. 02 дні - стаж на прокурорських посадах та 2 роки відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В зв'язку з цим, позивач звернулася до відповідача про призначення пенсії за вислугою років. Однак, їй було відмовлено тому, що відповідно п.5 розділу 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 з 1 червня 2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне утримання призначаються відповідно до спец законів, в тому числі до Закону України «Про прокуратуру». В результаті цього, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Дане рішення позивач вважає протиправним, оскільки воно суперечить положенням Конституції України та висновкам Конституційного Суду України щодо не допустимості звуження чи обмеження прав та свобод людини, інакше ніж у випадках, прямо передбачених Основним Законом України. Крім того, ОСОБА_1 вважає необгрунтованою та протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці в частині неврахування до стажу за вислугу років відпустки по догляду за дитиною, оскільки положення п. 6 ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прямо передбачає таке врахування.

З метою захисту своїх прапв та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 вимушена була звернутися до з даним позовом та просить визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці № 12392 від 25.09.2017 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити та провести обчислення їй пенсії за вислугою років, відповідно до ч.1, ч. 6 п. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку та виплатити їй її, починаючи з дня звернення, тобто з 25.09.2017. Також просила стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі отримав, однак у визначений законом строк заперечення проти адміністративного позову не подано.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З довідки прокуратури Вінницької області № 11-1601вп-17 від 26.09.2017, судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Вінницької області з 1 вересня 1989 року по сьогоднішній день. Стаж прокурорсько-слідчої роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури Вінницької області станом на 26.09.2017 року становить 21 рік 0 місяців 02 дні (а.с. 13-14). Також періоди працевлаштування в органах прокуратури Вінницької області підтверджується довідкою прокуратури Вінницької області від 14.09.2017 року (а.с. 15) та копією трудової книжки НОМЕР_2 (а.с. 22-33).

Разом з тим, з протоколу №1 засідання комісії по встановленню трудового стажу для виплати надбавки за вислугу років прокуратури Вінницької області від 27 січня 2016 року встановлено, що прокурору відділу прокуратури області ОСОБА_1 станом на 05.01.2016 року за вислугу років 25 років 04 дні було встановлено відсоткову надбавку до посадового окладу в розмірі 40% (а.с. 10-12). Отже даним документом було підтверджено стаж роботи на прокурорських посадах 25 років 04 дні, тобто з врахуванням періоду перебування її у відпустці по догляду за дитиною.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1989р. по теперішній час працює в органах прокуратури Вінницької області, обіймає посаду прокурора відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури Вінницької області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 22-33).

25.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про прокуратуру".

За наслідками розгляду заяви позивача, рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці № 12392 від 25.09.2017, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно Закону України «Про прокуратуру» (а.с.8). Відповідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 з 01 червня 2015р. скасовано норми, щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначалися відповідно до спец законів, в тому числі до Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються і не перераховуються. Загальний стаж роботи становить 26 років 7 місяців 03 дні, в тому числі 21 рік 02 дні - стаж на прокурорських посадах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не було враховано стаж коли позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Тобто їй було відмовлено в призначенні пенсії за відсутності правових підстав та недостатністю спеціального стажу роботи. Суд не погоджується з думкою відповідача, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" 14.10.2014р. № 1697-VII. (далі Закон № 1697-VII).

Враховуючи той факт, що позивач реалізувала своє право на звернення за призначенням пенсії 25.09.2017р., то при вирішенні питання про наявність у неї права на призначення пенсії за вислугу років має вирішуватись відповідно до вимог ст. 86 Закону № 1697-VII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з ч. 6 ст. 86 Закону № 1697-VII, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.1989р. і дотепер працює в органах прокуратури, зокрема працювала на таких посадах: друкаркою прокуратури області з 01.09.1989р. по 01.04.1991 року, друкаркою 1 категорії прокуратури м. Вінниці з 01.08.1992р. по 23.09.1996 року, стажистом-помічником прокурора м. Вінниці з 24.09.1996 року по 11.03.1997 року, помічником прокурора м. Вінниці з 12.03.1997 р. по 31.05.2001 р., помічником прокурора Замостянського району м. Вінниці з 01.06.2001р. по 16.09.2002 р., старшим помічником прокурора Замостянського району м. Вінниці з 17.09.2002 р. по 06.10.2002 р., помічником прокурора області з питань нагляду за додержанням законів про права неповнолітніх з 07.10.202 р. по 10.02.2003 р., помічником прокурора м. Вінниці з 11.02.2003 року по 07.11.2005 р., старшим помічником прокурора м. Вінниці з 08.11.2005р. по 13.06.2007р., прокурором відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури області з 14.06.2007р. по 13.05.2012р., прокурором відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області з 14.05.2012р. по 24.06.2014р., прокурором відділу представництва інтересів громадян і держави в судах прокуратури області з 25.06.2014р. по 29.12.2014р., старшим прокурором відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури області з 30.12.2014р. по 20.07.2015р., прокурором відділу представництва інтересів громадян і держави в суді управління представництва захисту інтересів громадян і держави в суді прокуратури області з 21.07.2015р. по 09.02.2016р., прокурором відділу забезпечення представництва в судах управління представництва захисту інтересів громадян і держави в суді прокуратури області з 10.02.2016 р. по 12.04.2016р., прокурором відділу забезпечення представництва в суді управління представництва інтересів громадянина або держави в суді прокуратури області прокуратури Вінницької області з 13.04.2016р. по теперішній час, що підтверджується довідкою прокуратури Вінницької області № 11-1601вн-17 від 26.09.2017р. (а.с. 13-14).

Отже, стаж її роботи на прокурорських посадах з 01.09.1989 р. по 05.01.2016р. склав 25 років 0 місяців 4 дні (а.с. 10-12).

Також судом встановлено, що позивач має доньку 1994 року народження, в період роботи на посаді друкарки 1 категорії прокуратури м. Вінниці з 05.09.1994р. по 17.07.1997р. ОСОБА_1 надавалася відпустка по догляду за дитиною до трьохрічного віку. Даний факт підтверджується наказом №26 та свідоцтвом про народження.

Так, з свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 27.03.1996 року Вінницьким міським відділом РАГС, судом встановлено, що позивач по справі є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Згідно наказу прокуратури м. Вінниці №26 від 5 вересня 1994 року ОСОБА_1 було надано відпустку по догляду за дитиною до 3-річного віку з 5 вересня 1994 року по 17 липня 1997 року (а.с. 17). Згодом позивач разом з донькою змінили свої прізвища з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвами про зміну імені (а.с. 20, 21).

Суд звертає увагу, що період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до трьох років не було враховано пенсійним органом до вислуги років, що дає право на пенсію.

На думку суду, даний висновок є помилковим, тому як ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що до вислуги років зараховується не тільки час роботи на прокурорських посадах, визначених ст.15 цього Закону, а й перебування на інших посадах, конкретний перелік яких визначено цією статтею, військова служба, частина навчання в вищих юридичних навчальних закладах, а також відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Таким чином, судом встановлено, що наявний у позивач стаж для призначення пенсії за вислугою років є достатнім для призначення пенсії за вислугою років, а відтак рішення пенсійного органу від 25.09.2017р. № 12392 є протиправним.

Щодо посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» скасовуються, а тому з 01.06.2015р. пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені не перераховуються, а Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. не поширює свою дію на спірні правовідносини, то суд вважає їх помилковими.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний Закон набув чинності з 01.04.2015р. Враховуючи, що спеціальний закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, з вказаної дати втратили чинність норми України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, зокрема, щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Однак, 15.07.2015р. набрав законної сили Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до ч. 1 ст. 86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років .

Таким чином з 15.07.2015р. законодавчо встановлено право осіб на пенсійне забезпечення за вислугу років згідно Закону № 1697, а тому положення Закону № 213 до спірних правовідносин не застосовуються.

Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а також ст.86 цього Закону є чинними, не скасовані та не зупинені як на момент виникнення спірних правовідносин, так і час розгляду справи в суді , а тому суд вважає, що з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем було відновлено.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені судом факти, суд вбачає протиправним рішення Управлінні Пенсійного фонду України в м Вінниці № 12392 від 25.09.2017року, яке прийняте з порушенням норм чинного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 19 Контитуції України, а отже в діях відповідача є порушенням чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Також, частиною першою ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.ст. 19, 46 Конституцією України, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», ст.ст. 2, 6-11, 18, 69, 71, 94, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця про визнання рішення протиправним та скасування його, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці № 12392 від 25.09.2017 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці призначити та провести обчислення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до ч.1, ч. 6 п. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку та виплатити ОСОБА_1, її починаючи з дня звернення, тобто з 25.09.2017.

Присудити на користь ОСОБА_1 витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. (судовий збір), які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністратвиного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: