Справа № 338/986/17
Суддя: Битківський Л.М.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/986/17

17 жовтня 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: судді Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську сержанта поліції Климюка Анатолія Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську Климюка А.В. про визнання протиправною та скасування постанови серії АР №392685 від 17 вересня 2017 року, якою він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 17 вересня 2017 року близько 16 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «BMW», н.з. НОМЕР_1, рухався в м. Івано-Франківську по вул. Мазепи. Поблизу повороту на вул. Бельведерська зупинив автомобіль за 3-4 метри до пішохідного переходу, щоб пропустити пішоходів (надати їм перевагу в русі). Бачив, що по смузі зустрічного руху наближається патрульний автомобіль. На той момент поліцейська машина знаходилась навпроти «Пасажу Гартенберг», на відстані близько 100 м від його транспортного засобу. Після того, як пропустив пішоходів, продовжив рух, однак через короткий проміжок часу на вимогу працівників патрульної поліції зупинив свій автомобіль. Інспектор представився, попросив пред'явити документи, пояснив, що причиною зупинки стало порушення ним ПДР. Спочатку відповідач заявив, що він порушив вимогу дорожнього знаку «Зупинку заборонено». Такий знак дійсно встановлено на тій стороні дороги, по якій рухався патрульний автомобіль, а тому інспектор, мабуть, вважав, що аналогічний знак є й на іншій стороні (по якій рухався його транспортний засіб), однак в даному випадку знаки не дубльовані. Виявивши свою помилку, поліцейський почав стверджувати, що він (позивач) порушив п.15.9. (г) ПДР, здійснивши зупинку на пішохідному переході.

На його заперечення працівник патрульної поліції не зважав, не взяв до уваги й пояснення свідків, які знаходились на той час разом з ним в автомобілі (ОСОБА_3 та ОСОБА_4). На прохання представити будь-які докази ніби то вчиненого правопорушення відповідач пояснив, що камера не працювала, тому фото- та відеофіксація проведена не була. Фактично постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена на підставі твердження інспектора: «Я вважаю, що порушення було вчинено». Йому відповідач сказав, що в разі незгоди може доводити свою позицію в суді. Він (позивач) написав пояснення на окремому аркуші, в яких вказав, що ПДР не порушував, описав ситуацію, як вона відбувалась насправді. Вважає, що сержант поліції Климюк А.В. безпідставно та незаконно виніс постанову серії АР №392685 від 17 вересня 2017 року, просив позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Постановою поліцейського роти №2 батальйону УПП у м. Івано-Франківську сержанта поліції Климюка А.В. серії АР №392685 від 17 вересня 2017 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки цього числа о 16 год. 00 хв. по вул. Мазепи, 1 в м. Івано-Франківську, керуючи транспортним засобом марки «BMW 525 D», н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив вимоги п. 15.9. (г) ПДР (а.с.4).

Вказана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У постанові серії АР №392685 від 17 вересня 2017 року зазначено, що до неї додаються пояснення. Під час розгляду справи судом встановлено, що в даному випадку йдеться про письмові пояснення ОСОБА_1, викладені ним 17 вересня 2017 року під час складання оскаржуваної постанови. Як ствердив сам позивач, у своїх письмових поясненнях він вину у вчиненні інкримінованих дій заперечував.

На час розгляду справи письмові пояснення ОСОБА_1 відповідачем суду не представлені.

Посилань на будь-який інший доказ, передбачений ст. 251 КУпАП, на основі якого було встановлено наявність адміністративного правопорушення, у оскаржуваній постанові немає.

Судом також встановлено, що під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1, в салоні його автомобіля були присутні ще двоє осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Останні давали інспектору усні пояснення, про що ствердив свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, однак в постанові інформація про це не відображена, оцінку даним доказам інспектором не дано.

Під час розгляду справи в суді відповідачем не було представлено жодних доказів вини позивача, які б підтверджували факт порушення останнім п.15.9. (г) Правил дорожнього руху та спростовували позицію ОСОБА_1

Водночас свідок ОСОБА_3, допитаний в судовому засіданні, повністю підтвердив обставини, викладені позивачем. Пояснив, що порушень ПДР ОСОБА_1, автомобіль якого близько 16 год. 17 вересня 2017 року на вул. Бельведерській в м Івано-Франківську було зупинено працівниками патрульної поліції, не допускав. Позивач зупинив свою машину за кілька метрів до пішохідного переходу виключно для того, щоб пропустити пішоходів, які рухались по ньому. Будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення інспектор не надав, хоча позивач просив представити такі. Ні пояснення ОСОБА_1, який заперечував свою вину, ні його (ОСОБА_3М.) показання, ні показання свідка ОСОБА_4, яка також на той момент знаходилась в автомобілі і була свідком ситуації, відповідач до уваги не взяв.

Оскільки належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, до постанови не долучені й в ході розгляду справи відповідачем суду не представлені, суд приходить до переконання, що постанову серії АР №392685 від 17 вересня 2017 року слід визнати протиправною та скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську сержанта поліції Климюка Анатолія Володимировича серії АР №392685 від 17 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк через суд першої інстанції.

Суддя Л.М. Битківський