Справа № 818/40/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 р. Справа № 818/40/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Виконавчого комітету Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2017р. по справі № 818/40/17

за позовом ОСОБА_1

до Сумської міської ради , Виконавчого комітету Сумської міської ради

про визнання протиправною бездіяльність,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради (далі по тексту перший відповідач), Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі по тексту другий відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Сумської міської ради щодо безпідставної відмови в задоволенні запиту ОСОБА_1 на інформацію № 353/03.02.03- 02 від 21.06.2016 року;

- стягнути з Виконавчого комітету Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати, що пов'язані із прибуттям до суду, добові витрати та компенсацію за відрив від звичайних занять;

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2017 р. зазначений позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Сумської міської ради щодо безпідставної відмови в задоволенні запиту ОСОБА_1 на інформацію № 353/03.02.03- 02 від 21.06.2016 року.

Стягнуто з виконавчого комітету Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати, що пов'язані із прибуттям до суду 190 грн. 80 коп.

Другий відповідач, Виконавчий комітет Сумської міської ради, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі другий відповідач зазначає, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» не передбачено обовязку розпорядника інформації здійснювати сканування документів, що запитуються. Також зазначає, що відповідачем не було порушено право позивача на надання інформації в електронному вигляді або шляхом фотографування власним технічним засобом, оскільки згідно запиту від 21.06.2016 р. № 353/03.02.03-02 позивач просив надати відповідь поштою.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, позивачем подано також апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм процесуального права, а саме: ст. 91, ч. 1 ст. 94, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення питання в частині розподілу судових витрат, позивач просить постанову Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2017 р. в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Виконавчого комітету Сумської міської ради на його користь судові витрати в сумі 897,10 грн., також стягнути на користь місцевого бюджету судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги другого відповідача підлягають задоволенню, а апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Сумської міської ради з інформаційним запитом на отримання публічної інформації, стосовно надсилання на його поштову адресу копій документів , а саме : 1) список членів виконавчого комітету Сумської міської ради, 2) список присутніх членів виконавчого комітету Сумської міської ради на засіданні 21.06.2016 , 3) рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради «Про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м.Суми», 4) копії документів, які надали громадські організації для участі в конкурсі з перевезення пасажирів (статут, характеристики на претендентів) Відповідь просив надати поштою (а.с.76).

Позивача ОСОБА_1 було повідомлено про те, що відповідно до ч.2, 3 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», необхідно відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Запитувані документи на паперових носіях будуть надіслані після оплати рахунку на копіювання і надіслано йому рахунок № 48 від 24.06.2016 року для здійснення оплати витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію . Кількість сторінок 24, вартість за 1 сторінку 1, 45 грн., разом 34 грн. 80 коп. (а.с. 73).

Оскільки позивач ОСОБА_1 документу про проведення такої оплати не представив, листом № 353/03.02.03-02 від 02.09.2016 року Виконавчим комітетом Сумської міської ради його було повідомлено про відмову у наданні запитуваної інформації (а.с.72).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що другий відповідач безпідставно відмовив позивачу у задоволенні його інформаційного запиту від 21.06.2016 року.

Відмовляючи позивачу в частині розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування компенсації добових та за відрив від звичайних робіт в розмірі 586,30 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 11 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (ч.2 ст.5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

У відповідності до ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

У свою чергу, згідно з п.1 ч.1 ст.13 цього Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені вимоги до запиту на інформацію.

Так, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Сумської міської ради з інформаційним запитом на отримання публічної інформації, стосовно надсилання на його поштову адресу копій документів , а саме : 1) список членів виконавчого комітету Сумської міської ради, 2) список присутніх членів виконавчого комітету Сумської міської ради на засіданні 21.06.2016 , 3) рішення ВК СМР «»Про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м.Суми», 4) копії документів, які надали громадські організації для участі в конкурсі з перевезення пасажирів (статут, характеристики на претендентів). Відповідь просив надати поштою (а.с.76).

На запит позивача про отримання публічної інформації другий відповідач листом від 29.06.2016 року № 353/03.02.03-02 повідомив, що обсяг запитуваної інформації становить 24 сторінки, відповідно до вимог ч.2, 3 ст.21 Закону №2939-VI та Порядку відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.09.2013 р. № 440, позивачу потрібно відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк згідно розрахунку № 48 від 24.06.2016 р., в якому визначено вартість однієї сторінки в розмірі 1,45 грн. (а.с.73-75).

На заяву позивача від 15.07.2016 р. № 219 про можливість надання запитуваної інформації на електронну пошту, відділом транспорту, звязку та телекомунікаційних послуг Сумської міської ради надано відповідь, що запитувана ним інформація міститься лише в паперовому вигляді, а тому надати її буде можливо лише за умови оплати виготовлення ксерокопій, крім того вказано, що запитувана ним інформація міститься у вільному доступі в мережі Інтернет на офіційній сторінці Сумської міської ради.

Оскільки позивачем не було відшкодовано фактичні витрати на копіювання, листом Виконавчого комітету Сумської міської ради від 02.09.2016 р. № 353/03.02.03-02 позивачу відмовлено у наданні запитуваної інформації.

Згідно зі ст.21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.09.2013 р. № 440 затверджено Порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію. Відповідно до вказаного Порядку вартість виготовлення копії однієї сторінки документу формату А4 встановлено в розмірі 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено випадки, у яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, а саме: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Враховуючи приписи п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Порядок відшкодування фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.09.2013 р. № 440 колегія суддів дійшла висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень, відмовляючи у наданні запитуваної інформації, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

При цьому, колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, що другий відповідач безпідставно не повідомив ОСОБА_1 про можливість надати йому запитувану інформацію в електронному вигляді або копіювати чи сфотографувати власними технічними засобами, оскільки позивачем в запиті зазначено, що він бажає отримати відповідь поштою.

Крім того, приписи Закону України «Про доступ до публічної інформації» не містить обовязку розпорядників інформації сканувати документи при наданні відповіді на запит.

Щодо доводів позивача про перевищення відповідачем меж граничних норм фактичних витрат на копіювання, встановлених Кабінетом Міністрів України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку відповідача від 24.06.2016 р. № 48, вартість однієї сторінки копії або друку документу формату А4 та меншому розміру ( в тому числі двосторонній друк) визначено в розмірі 1,45 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 р. № 740 «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію» визначено, що граничний розмір плати за копіювання або друк копій документів формату А4 та меншого розміру (в тому числі двосторонній друк) не повинен бути більше ніж 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за виготовлення однієї сторінки.

Згідно Примітки, розмір мінімальної заробітної плати за виготовлення однієї сторінки встановлюється на дату копіювання та друку документів.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII мінімальна заробітна плата з 01 травня 2016 р. по 30 листопада 2016 р. становила 1450 грн.

Таким чином, розрахунок Виконавчого комітету Сумської міської ради від 24.06.2016 р. № 48 не перевищує граничних норм витрат на копіювання або друк документів та відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування постанови суду першої інстанції, із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України та висновки колегії суддів щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1, його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради задовольнити.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 19.06.2017р. по справі № 818/40/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправною бездіяльності відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.