Справа № 686/12737/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/12737/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

17 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому (далі - відповідач) про визнання дій інспектора патрульної поліції протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в липні 2017 року звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції м. Хмельницький старшого лейтенанта Дрозд Р.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу 26.06.2017 за адресою м. Хмельницький, вул. Чорновола, 74 та скасувати постанову інспектора патрульної поліції м. Хмельницький старшого лейтенанта Дрозд Р.В. серія БР №723904 від 26.06.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення штрафу на суму 425 грн. з ОСОБА_2

Постановою до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.07.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2017 постановою серії БР №723904 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно вказаної постанови позивач 26.06.2017 о 00 год. 20 хв. в м. Хмельницькому по вул. Чорновола, 74 керуючи автомобілем "BMW 730І" рухався у темну пору без ввімкненого ближнього світла фар чим порушив п.19.1 Правил дорожнього руху, та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбаченого п.п. 2.1 "ґ" Правил дорожнього руху, внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача доведена відеозаписом події та по суті не заперечується ним самим, оскільки позивач підтвердив факт не надання інспектору патрульної поліції поліса обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Окрім того, відсутність поліса обов'язкового страхування підтверджуються витягом з централізованої бази даних стосовно того, що страхового поліса та страховика, що видав поліс за транспортним засобом номерний знак якого ВХ 9682 ВХ станом на 27.06.2017 зареєстрованим не значиться.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п. "а" 19.1 ПДР: у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої - на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП вказано, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, автоматичну фото - і відеотехніку.

При цьому, з відеозапису правопорушення, зафіксованого нагрудною відеокамерою працівника поліції вбачається, що позивач вказав, що дійсно керуючи транспортним засобом "BMW 7301" він їхав з увімкненими габаритними ліхтарями, проте, побачивши патрульний автомобіль ввімкнув фари ближнього світла.

Разом з тим, з вказаного відеозапису також вбачається , що під час перевірки документів працівником поліції, позивач не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР п.2.1

Відповідно до ст.16 Закону № 3353-XII , водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст.53 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підпунктом "ґ" п. 2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно підпункту "а" п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно із ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими та які безперечно свідчать про порушення позивачем ПДР.

При цьому, доводи позивача щодо незаконності винесення оскаржуваної постанови без складення протоколу безпідставні, оскільки, відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративного правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зазначено, що зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2 частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1 частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до положень статей 222, 258 та 276 КУпАП посадовою особою відповідача правомірно прийнято рішення про розгляд вказаного адміністративного правопорушення на місці вчинення.

Посилання позивача та суду першої інстанції на Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 по справі №5-рп/2015, в якому наданні висновки стосовно того, що положення частини першої статті 276 КУпАП яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення апеляційний суд вважає безпідставними оскільки в спірних правовідносинах дане рішення не відноситься до ст. 258 КУпАП та не тлумачить її з урахуванням змін, що відбулися в Кодексі після прийняття такого рішення.

Таким чином, посадовою особою відповідача, дотримано адміністративної процедури притягнення позивача до відповідальності, розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення у відповідності до положень ст. 256 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків передбачених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що відповідач виконав обов'язок, покладений на нього ч. 2 ст. 71 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при винесенні постанови серії БР №723904 від 26.06.2017 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 та накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.