Справа № 826/14128/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 жовтня 2017 року 15:40 № 826/14128/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут - Дитинство» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач), до Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут - Дитинство», (далі - третя особа), про:

- визнання протиправною бездіяльності Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови у встановленні фізичних перешкод (огороджень, квітників) на межі прибудинкової території (південного, північного, східного, західного боку) будинку АДРЕСА_1

- зобов'язання Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації встановити фізичні перешкоди (огородження, квітники) на межі прибудинкової території (з південного, північного, східного, західного боку) будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що внаслідок господарської діяльності ТОВ «Медичний центр «Добробут - Дитинство» у зв'язку із збільшенням потоку стороннього автотранспорту поблизу будинку АДРЕСА_1 погіршилися санітарно-гігієнічні та безпечні умови проживання і відпочинку позивача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю у зв'язку з відсутністю протиправної бездіяльності. Звертав увагу суду, що у разі встановлення фізичних перешкод (огороджень, квітників) на межі прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, такі перешкоди будуть ставити під загрозу право мешканців вказаного будинку на отримання медичної, протиаварійної та протипожежної охорони, оскільки він перешкоджатиме вільному проїзду до приміщень будинку санітарного, аварійного та іншого автотранспорту.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Добробут - Дитинство» - проти позову заперечила, посилалась на безпідставність позовних вимог, звертала увагу суду на законність користування третьою особою приміщенням по АДРЕСА_2, неможливість блокування руху транспорту повз будинок, оскільки це суперечить правилам пожежної безпеки та унеможливлює діяльність медичного закладу, готовність за власний рахунок прийняти активну участь у облаштуванні безпечного дорожнього руху поблизу будинку АДРЕСА_1, зокрема, шляхом встановлення дорожніх знаків обмеження швидкості руху, встановлення дзеркал оглядовості на роз'їзді, оформлення дозвільної документації.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Позивач проживає у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1.

ТОВ «Медичний центр «Добробут - Дитинство» здійснює медичну практику у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з пояснень позивача, з огляду на значне збільшення потоку стороннього автотранспорту у безпосередній близькості до житлового будинку АДРЕСА_1 в результаті господарської діяльності медичного закладу ТОВ «Медичний центр «Добробут - Дитинство», погіршилися санітарно-гігієнічні та безпечні умови проживання і відпочинку жителів вказаного будинку. При цьому, позивач наголошував на тому, що медичний центр має окремий заїзд, яким не користується.

У зв'язку із зазначеним, ОСОБА_1 звертався до відповідача зокрема, а також до Міністерства охорони здоров'я України, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Прокуратури Шевченківського району м.Києва, Прокуратури м.Києва, народних депутатів України про вирішення ситуації, яка склалася біля його будинку у зв'язку із проїздом та паркуванням стороннього автотранспорту.

Так, листом від 13.07.2016 №109.КО-13456, направленим за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 до народного депутата України Добродомова Д.Є. від 23.06.2016 №162-03/313, Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація повідомила позивача про те, що вказаним органом неодноразово розглядалось питання заїзду автотранспорту до медичного закладу ТОВ «Медичний центр «Добробут - Дитинство». Зважаючи на обмежену площу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 заїзд до медичного закладу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований у безпосередній близькості до зазначеного житлового будинку. Оскільки рельєф місцевості, на якій розміщений мікрорайон «Татарка», та вищезазначені будинки, є гористим, перенесення проїзду безпосередньо до території, прилеглої до медичного центру, є технічно неможливим. З метою попередження надзвичайних ситуацій, що можуть виникнути, встановлення фізичних перешкод, які унеможливлюють заїзд на прибудинкову територію, є недоцільним.

У контексті викладеного суд приймає до уваги наступне.

Статтею 118 Конституції України встановлено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Згідно із ст. 119 Конституції України, місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують:

1) виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади;

2) законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян;

3) виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку;

4) підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів;

5) звіт про виконання відповідних бюджетів та програм;

6) взаємодію з органами місцевого самоврядування;

7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено питання, що вирішуються місцевими державними адміністраціями.

Так, до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань:

1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян;

2) соціально-економічного розвитку відповідних територій;

3) бюджету, фінансів та обліку;

4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики;

5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку;

6) науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей;

7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля;

8) зовнішньоекономічної діяльності;

9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки;

10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати.

Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про дорожній рух», до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху, зокрема, належить: організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги пояснення представника відповідача стосовно того, що до прибудинкової території будинку 2-Г на вул. Татарській існує два заїзди, котрі мають певний кут нахилу і де хаотично здійснюють паркування автомобілів зокрема і мешканці поруч розташованих будинків, що не заборонено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Тому, встановлення фізичних перешкод (огороджень, квітників тощо) на межі прибудинкової території зазначеного будинку може чинити перешкоду для запобігання наслідкам надзвичайних ситуацій, які можуть виникнути, оскільки перешкоджатиме проїзду транспорту спеціального призначення як до житлових будинків №2, 2-А, 2-Б, 2-В, 2-Г, 2-Д, так і до нежитлового 2-Е (швидкої медичної допомоги, протипожежної та протиаварійної охорони). В той же час, це створить умови для недопущення транспортних засобів мешканців будинку на прибудинкову територію та порушуватиме їхні права в цій частині.

Разом з тим, частинами 1, 3 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав юридичних та фізичних осіб та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

В той же час, суд звертає увагу на наявність дискреційних повноважень, які є сукупністю прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправної бездіяльності Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації щодо відмови у встановленні фізичних перешкод на межі прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, відтак, не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов'язання відповідача встановити фізичні перешкоди (огородження, квітники) на межі прибудинкової території будинку АДРЕСА_1.

На підставі вище викладеного в сукупності, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко