Справа № 820/4141/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без розгляду
20 жовтня 2017 р. Справа № 820/4141/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Рубежанського І.В.,

представника відповідача - Хілковського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України, в якому просить суд:

- визнати дії відповідача - Харківського прикордонного загону щодо виключення зі списків особового складу військової частини позивача - ОСОБА_1 неправомірними;

- скасувати наказ відповідача начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПСУ від 30 березня 2017 року №135-ос про припинення контракту, звільнення в запас Збройних Сил України, виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення в частині що стосується ОСОБА_1 ;

- видати новий наказ про включення ОСОБА_1 до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, скласти новий контракт, виплатити відповідне грошове забезпечення за вимушений прогул, після чого видати новий наказ яким виключити позивача - ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення;

- зобов`язати відповідача зарахувати період вимушеного прогулу до вислуги років ОСОБА_1 на військовій службі (в календарному та пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Представником позивача також було подано письмові пояснення, в яких він зазначав, що до спірних правовідносин застосовується шестимісячний строк звернення до суду, оскільки предмет позову не стосується встановлення законності звільнення позивача з публічної служби, який позивачем було дотримано, оскільки, як він зазначав, відповідачем було складено два накази від 30 березня 2017 року №135-ос , перший - 30.03.2017 р. про припинення контракту, звільнення в запас Збройних Сил України, виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 та другий - 22.05.2017р. про припинення контракту виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, в якому не йде мова про звільнення в запас ЗСУ, а тому, враховуючи, що останній надійшов на адресу позивача 20.06.2017 р. та саме з наказом, що складений 22.05.2017 р., позивач пов`язував виникнення спірних правовідносин, подаючи позов 12.09.2017 р. він додержав вказаний строк звернення до суду.

Через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду, унормованого ч.3 ст.99 КАС України.

Судом поставлено на обговорення вказане клопотання, проти якого заперечував позивач та представник позивача з огляду на обставини, викладені вище.

З`ясувавши думку позивача та представника позивача з приводу заявленого представником відповідача клопотання, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані, зокрема, ст. 99 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі ВАС України від 12.12.2012 р. по справі № К/9991/71408/11.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, приписами ч. 3 статті 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Судом встановлено, що предметом позову в даній справі є оскарження наказу відповідача від 30 березня 2017 року №135-ос про припинення контракту, звільнення в запас Збройних Сил України, виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення в частині що стосується ОСОБА_1 .

При цьому, суд зазначає, що, за змістом ст. 1 Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;6) управління персоналом державних органів;7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Крім того, п.15 ч.1 ст. 3 КАС України унормовано, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Враховуючи предмет даного позову, в даному випадку, застосовуються норми ч.3 ст.99 КАС України, тобто місячний строк для звернення до суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивача було ознайомлено з наказом начальника Харківського прикордонного загону від 30.03.2017 року за №135-ос «По особовому складу», більш того під час звільнення позивачу видавався витяг з зазначеного наказу в частині, що його стосується, і про отримання даного витягу ОСОБА_1 проставив свій особистий підпис та дату отримання, а саме: 30.03.2017 року, у відповідній книзі видачі обхідних листів та видачі витягів з наказів.

Також позивачу повторно доводився вищевказаний наказ під час остаточного розрахунку та вибуття 30.03.2017 року, про що ОСОБА_1 також був проставлений особистий підпис в Книзі обліку вибувшого особового складу.

Вказані обставини підтверджено матеріалами справи ( а.с.56-59).

Враховуючи те, що вказані позовні вимоги пов`язані з проходженням позивачем публічної служби та виникли у процедурі звільнення останнього з публічної служби , позивач мав би звернутися до суду з позовом в межах встановленого місячного строку, з моменту коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, судом встановлено, що фактично позивач дізнався про обставини, з якими пов`язував порушення своїх прав 30.03.2017 р.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах право позивача на звернення до адміністративного суду, в силу приписів ч. 3 ст. 99 КАС України, мало бути реалізовано до 30.04.2017 р.

Між тим, з даним адміністративним позовом позивач звернувся 12.09.2017 р., згідно штампу вхідної кореспонденції на адміністративному позові, тобто за межами встановленого законом строку.

Щодо вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду, визначені ч. 1 ст. 100 КАС України, відповідно до норм якої, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При вирішенні даної справи судом враховано, що початок строку визначено альтернативно- це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Посилання позовної сторони, які викладені у відповідних письмових поясненнях відносно того, що до спірних правовідносин застосовується шестимісячний строк звернення до суду, оскільки предмет позову не стосується встановлення законності звільнення позивача з публічної служби, який було дотримано, оскільки позивач отримав наказ від 30 березня 2017 року №135-ос, що був складений 22.05.2017 р. та з яким останній пов`язував порушення своїх прав, 20.06.2017 р., а з позовом звернувся 12.09.2017 р., суд вважає необґрунтованими та безпідставними зважаючи на наступне.

У судовому засіданні не було піддано сумніву той факт, що спірні правовідносини не стосуються встановлення або спростування законності звільнення позивача з військової служби, яка, в силу вищенаведених нормативних положень, є публічною службою. При цьому, зі змісту позовної заяви та письмових пояснень представника позивача вбачається, що як позивачем так і його представником особисто було вказано, що даний спір є публічно - правовим.

У свою чергу, законодавцем визначено місячний строк звернення до суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів не тільки у правовідносинах з приводу звільнення з публічної служби, а й з приводу прийняття громадян на публічну службу та її проходження.

Водночас, як вже зазначалось вище, позовні вимоги ОСОБА_1 пов`язані з проходженням ним публічної служби та виникли у процедурі звільнення останнього з публічної служби , що чітко вбачається із самого тексту позовної заяви.

Крім того, як вже було встановлено судом, про існування наказу від 30 березня 2017 року №135-ос позивач дізнався 30.03.2017 р.

При цьому, твердження представника позивача, що відповідачем у спірних правовідносинах було складено два накази від 30 березня 2017 року №135-ос, а саме, 30.03.2017 р. та 22.05.2017 р. суд відхиляє, враховуючи наступне.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що, в даному випадку мова йде про один і той же наказ від 30 березня 2017 року №135-ос, який був складений саме 30.03.2017 р., а зазначені розбіжності у даті складання, яка викладена внизу документу, відображають лише відповідну дату складення та видачі витягу з даного наказу кадровою службою.

У свою чергу, як зазначав представник відповідача, позивач, в особі свого представника, неодноразово звертався до відповідача з різного роду зверненнями, на які було надано відповіді та у додатки до відповідей, надавались витяги з наказу, який оскражується у даній справі з датою видачі витягів.

Зазначена обставина підтверджується матеріалами справи ( а.с.33-37).

Суд зазначає, що самим представником позивача до письмових пояснень в обґрунтування додержання строків звернення до суду було надано витяг зі спірного наказу, складений 30.03.2017 р. "Про припинення контракту, звільнення в запас Збройних Сил України, виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення", що вкотре підтверджує, враховуючи специфіку спірних правовідносин, що позивач дізнався про існування обставин, з приводу яких подано позов саме 30.03.2017р., отже, повинен був звернутись до суду до 30.04.2017 р. ( а.с.33).

Посилання представника позивача на той факт що у наказі, що складений 30.03.2017 йдеться мова про припинення контракту, звільнення в запас Збройних Сил України, виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , а у наказі, що складений 22.05.2017р. про припинення контракту виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення в якому не йде мова про звільнення в запас ЗСУ, отже позивач не знає, з якого часу він є звільненим, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не спростовують факту порушення строку звернення до суду, унормованого ч.3 ст.99 КАС України, а крім того, як вже зазначалось вище, в рамках даного спору відповідачем було складено один наказ від 30 березня 2017 року №135-ос, а не два, як зазначено представником позивача та зазначена обставина взагалі жодним чином не стосується строків звернення до суду.

Крім того, вказані доводи спростовуються тим, що позивачем та його представником надано витяг зі спірного наказу, складний 30.03.2017 р. в якому чітко зазначено, зокрема, " про звільнення в запас Збройних Сил України" позивача. А тому, останній не міг не бути обізнаним про його звільнення саме 30.03.2017р. Крім того, вказане посилання взагалі не є доречним, оскільки самою ж позовної стороною було вказано та у судовому засіданні підтверджено, що подана позовна заява не стосується оскарження самого звільнення.

Відсутність у витязі з наказу, що складений 22.05.2017 р. словосполучення " про звільнення в запас Збройних Сил України" лише свідчить про описку, допущену кадровою службою при його виготовленні.

Суд зазначає, що всі доводи, наведені позивачем та його представником з приводу дотриманням строку звернення до суду не найшли свого підтвердження в ході розгляду справи та фактично спрямовані на введення суду в оману, про що свідчить також той факт, що у судовому засіданні під час ознайомлення позивача з належним чином завіреними витягами з книг видачі обхідних листів та видачі витягів з наказів та обліку вибувшого особового складу, в яких міститься особистий підпис ОСОБА_1 від 30.03.2017р. про отримання спірного наказу, останній зазначив суду, що не пам`ятає жодних обставин з цього приводу, водночас, надаючи при цьому суду разом з позовною заявою витяг зі спірного наказу, складений 30.03.2017 р. ( такий витяг також, як вже вказано вище, надавався і представником позивача).

Водночас, у судовому засіданні ані позивачем, ані його представником не надано жодних вмотивованих пояснень та доказів, на підтвердження тих обставин, які позбавляли ОСОБА_1 звернутись до суду у строк, встановлений ч.3 ст.99 КАС України.

В ході розгляду справи судом також не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач був позбавлений можливості звернення до суду у строки передбачені чинним законодавством.

При цьому, суд акцентує увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою відповідних дій.

Відповідно до ч.2 ст.100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

З огляду на той факт, що у судовому засіданні було достеменно встановлено та матеріалами справи підтверджено факт пропуску позивачем строку звернення до суду, який законодавчо встановлений ч.3 ст.99 КАС України, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання представника відповідача та наявність підстав для залишення даного адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 133, 155, 165, 186, 254 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання представника відповідача - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 23 жовтня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.