Справа № 297/2250/17
Суддя: Ільтьо І. І.
Дата ухвалення: 2017-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2250/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого Ільтьо І. І.

при секретарі: Куні О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Берегівського ВП ГУ НП України в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Берегівського ВП ГУ НП України в Закарпатській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 948664 від 24.09.2017 року.

Свій позов мотивував тим, що 24 вересня 2017 року позивач на автомобілі ВАЗ 21013, реєстраційний номер Е3963ІК, рухався по вулиці Богдана Хмельницького в місті Берегово в напрямку до центру міста.

Його наздогнав патрульний автомобіль Берегівського ВП ГУ НП України в Закарпатської області з увімкненими проблисковими маячками червоно кольору сигнал «зупинитися», перебуваючи в зоні двох перехресть, позивач для зупинки звернув на право на вул. Льва Толстого і одразу зупинився. Після зупинки відповідач повідомив, що причиною зупинки слугували наявність ознак того, що автомобіль позивача перебуває в несправному стані, після перевірки всіх документів, відповідач повідомив позивача, що останій здійснив зупинку на перехресті, чим порушив вимоги п. 15.9 г Правил дорожнього руху.

На підставі цього співробітник поліції виніс постанову (серія БР № 948664) про притягнення мене до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 255 грн.

Враховуючи вищенаведені факти, позивач просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки така є незаконною та необґрунтованою та така, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, оскільки правил дорожнього руху він не порушував.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається, і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч. 1 ст. 71 КАС України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутись із адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси в сфері публічно-правових відносин.

Як вбачається із змісту постанови про адміністративне правопорушення, в ній не зазначено та не долучено жодних доказів того, що позивачем було вчинене адміністративне правопорушення, зокрема пояснень свідків, показань технічних засобів фото чи кінозйомки, які використовуються при нагляді за додержанням правил дорожнього руху, суду представлено не було.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ухвалою суду від 05.10.2017 року відповідачу було запропоновано надати свої письмові заперечення та посилання на докази, якими він обґрунтовується, проте останній своїм правом не скористався.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Перед тим як винести постанову поліцейський повинен спочатку розглянути справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог статей 276, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення, інакше така постанова вважатиметься незаконною.

Однак, у даному випадку вищезазначені норми КУпАП не були дотримані, оскільки оскаржувана постанова була винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1.

Згідно з частиною першою статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У пунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У пункті 2.4. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 розяснено, що аналіз положень глави 22 КУпАП в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України розяснив, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення правопорушення» мають різне значення. Перше означає місце, де було вчинено адміністративне правопорушення, а друге місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до приписів статті 278 КУпАП, пункту 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 розд. ІІІ Інструкції).

Таким чином, враховуючи те, що при винесенні постанови та накладанні на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП, інспектором порушені вимоги ст.ст. 245,280 КУпАП, так як він не вжив необхідних та достатніх заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і, як наслідок, до винесення незаконної постанови.

Крім того, відповідачем на якого законом покладено обов'язок доведення правомірності своїх дій, не надано суду яких-небудь належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що дає підстави вважати, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 8, 9, 14-1, 121, 213, 222, 251, 252, 258, 276, 277, 278, 279, 280, 283, 284, 2 85, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись статтями 104, 105, 106, 107, 1712 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БР № 948664 від 24 вересня 2017 року винесену інспектором Берегівського ВП ГУ НП України в Закарпатській області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3