Справа № 127/20301/17
Суддя: Романюк Л. Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/830/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2017 р. м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що про визнання дій в частині встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, без урахування календарного періоду проходження строкової військової служби, строк навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Волгоградська слідча школа МВС СССР, Харківський інститут внутрішніх справ МВС України на посаді курсанта, згідно Закону України «Про міліцію» в редакції станом 2004 рік як календарна строкова служба в збройних силах України, робота на посаді слідчого ОВС , робота на посаді слідчого та прокурора прокуратури Хмельницької області, до стажу роботи судді який визначений Законами України «Про статус суддів» і «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакціях на час набуття позивачем такого права, здійснити перерахунок та призначити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці розмірі 88% його заробітку (суддівської винагороди), починаючи з 23 червня 2017 року, та виплатити заборгованість по призначеному довічному грошовому утриманню, що утворилась внаслідок зменшення грошового утримання, у зв'язку з невірним визначенням розміру грошового утримання у відсотках через невірне врахування стажу роботи на посаді судді.

З 27.05.2004 р. по 23.10. 2013 р. ОСОБА_1 працював на посаді судді Оратівського районного суду Вінницької області та з 24.10.2013р. по 22.06.2017р. працював на посаді судді Апеляційного Вінницької області.

Наказом голови Апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2017 року №76/2-07к, на підставі рішення Вищої ради юстиції від 13 червня 2017 року №1527/0/15-17 ОСОБА_1 виведено зі штату суддів Апеляційного суду Вінницької області, як звільненого у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 24 роки 06 місяці 28 днів, з яких 13 років 27 днів робота на посаді судді; 1 рік 09 місяців проходження строкової військової служби.

З 01.09.1989 року по 01.08.1992 рік навчання на денній формі на посаді курсанта Волгоградської ВСШ МВС СССР , з 01.08.1992 року по 04.07.1993 року - навчання на денній формі на посаді курсанта Харківському інституті внутрішніх справ, що складає 3 роки 10 місяців 3 дні, що згідно ЗУ «Про міліцію» в редакції 1991 року із змінами станом на 27.05.2004 рік , навчання на денній формі на посаді курсанта у вищих навчальних закладах МВД України прирівнюється до календарної строкової служби в Збройних Силах України.

З 01.08.1993 по 20.08.1995 рік робота на посаді слідчого УВС у Хмельницькій області, що складає 2 роки і 06 днів.

З серпня 1996 року по травень 2000 року робота на посаді слідчого та прокурора прокуратури Хмельницької області, що складає 3 роки, 10 місяців 22 дні.

3 27.05.2004 р. по 23.10. 2013 р. - суддя Оратівського районного суду Вінницької

області та 24.10.2013р. по 22.06.2017р. - суддя Апеляційного Вінницької області, що

складає 13 років 27 днів.

Зазначений стаж роботи складає 24 роки 6 місяців 28 дні на посаді судді, який дає право на відставку ОСОБА_1 та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , підтверджується записами трудової книжки, довідкою УВС в Хмельницькій області , довідками з Волгоградської слідчої школи та Харківського інституту внутрішніх справ.

23 червня 2017 року ОСОБА_1 подав до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці заяву про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та необхідні для цього документи, у тому числі й подання голови Апеляційного суду Вінницької області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахунок стажу, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідку про його заробітну плату (суддівську винагороду) для обчислення щомісячного довічного грошового утримання та трудову книжку.

Між тим, управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці, всупереч ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ОСОБА_1 було призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% від заробітної плати (суддівської винагороди) без урахування стажу на посаді судді 24 роки 6 місяці і 28 днів.

04 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся заявою до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про неправильне нарахування йому щомісячного довічного

грошового утримання судді у відставці, просив здійснити перерахунок та призначити

йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської

винагороди судді із урахуванням календарного періоду проходження строкової військової

служби, строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі,

та часу роботи на прокурорських посадах.

Листом управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці від 16.09.2017р. за вих. № 105/Г-2 прохання позивача щодо перерахунку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди судді, залишено без задоволення з посиланням на відсутність для цього правових підстав.

Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що обмежують зміст та обсяг пенсійних прав позивача.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутність, позов підтримав та просив суд його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутність, позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, надала суду письмові за печення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що з 01.09.1989 року по 01.08.1992 рік позивач ОСОБА_1 навчався на денній формі на посаді курсанта Волгоградської ВСШ МВС СССР.

З 01.08.1992 року по 04.07.1993 року позивач ОСОБА_1 навчався на денній формі на посаді курсанта Харківському інституті внутрішніх справ, що складає 3 роки 10 місяців 3 дні, що згідно ЗУ «Про міліцію» в редакції 1991 року із змінами станом на 27.05.2004 рік , навчання на денній формі на посаді курсанта у вищих навчальних закладах МВД України прирівнюється до календарної строкової служби в Збройних Силах України.

З 01.08.1993 по 20.08.1995 рік позивач працював на посаді слідчого УВС у Хмельницькій області, що складає 2 роки і 06 днів.

З серпня 1996 року по травень 2000 року позивач ОСОБА_1 працював на посаді слідчого та прокурора прокуратури Хмельницької області, що складає 3 роки, 10 місяців 22 дні (а.с.10-24).

З 27.05.2004 р. по 23.10. 2013 р. позивач ОСОБА_1 працював суддею Оратівського районного суду Вінницької області та 24.10.2013р. по 22.06.2017р. - суддя Апеляційного Вінницької області, що складає 13 років 27 днів.

Наказом голови Апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2017 року №76/2-07к, на підставі рішення Вищої ради юстиції від 13 червня 2017 року №1527/0/15-17 ОСОБА_1 виведено зі штату суддів Апеляційного суду Вінницької області, як звільненого у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.28,29).

Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 24 роки 06 місяці 28 днів, з яких 13 років 27 днів робота на посаді судді; 1 рік 09 місяців проходження строкової військової служби.

Листом управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці від 16.09.2017р. за вих. № 105/Г-2 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку та призначенні

щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської

винагороди судді із урахуванням календарного періоду проходження строкової військової

служби, строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі,

та часу роботи на прокурорських посадах, в зв'язку з відсутністю для цього правових підстав (а.с.36-37).

У відповідності до ч.1 ст.126 Конституції України, Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів.

До таких конституційних гарантій віднесено обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у частині 1 статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 36, пунктів 20, 33, 49, 50 статті 71, статей 97, 98, 104, 105 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про гарантії незалежності суддів), щомісячне довічне грошове утримання, як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів.

Особливість щомісячного довічного грошового утримання виявляється в його правовому регулюванні та джерелах фінансування.

Згідно ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

На момент звернення позивача до Вищої ради правосуддя України із заявою про звільнення з посади судді у відставку у травні 2017 року, спірні правовідносини регулювалися Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 02.06.2016 року, ЗУ "Про Вищу раду правосуддя" від 05.01.2017 року. На момент прийняття рішення про звільнення позивача у відставку, діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року.

За правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Так, відповідно до ч.4 ст.43 Закону України „Про статус суддів" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Із послужного списку ОСОБА_1 слідує, що з 01.08.1992 року по 04.07.1993 року позивач навчався на денній формі на посаді курсанта Харківському інституті внутрішніх справ, що складає 3 роки 10 місяців 3 дні, що згідно ЗУ «Про міліцію» в редакції 1991 року із змінами станом на 27.05.2004 рік , навчання на денній формі на посаді курсанта у вищих навчальних закладах МВД України прирівнюється до календарної строкової служби в Збройних Силах України.

Законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу, а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які проходили військову службу в районах з особливими кліматичними умовами, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення та отримання різних видів пенсій і соціальних виплат.

Зокрема, Законом СРСР від 12 липня 1967 року № 1950-VII «Про загальний військовий обов'язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов'язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю.

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ „Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

У відповідності до ст.1 підписаної Україною 14 лютого 1992 року Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав "Про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей"за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав - учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

У ч.1 ст.2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII „Про військовий обов'язок і військову службу" зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст..171 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 „Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що закони і нормативно-правові акти України, які регулюють порядок обчислення періоду проходження військової служби (у тому числі на пільговій основі) та зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення пенсій та соціальних виплат, не є рівноцінною заміною відповідного законодавства колишнього СРСР. Тому при вирішенні справ даної категорії суди повинні користуватись як законами і нормативними актами України, так і законодавством колишнього СРСР, на що прямо вказує Верховний Суд України у своїй судовій практиці (постанови № 1766977 від 27.11.2007 року в справі № 21-58во06, № 3399553 від 11.12.2007 року в справі № 21-1115во07, № 2338305 від 14.10.2008 року в справі № 21-1570во07).

Зокрема, вищий судовий орган України виходить з правомірності зарахування періоду проходження військової служби (у тому числі в пільговому обчисленні) до стажу роботи, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, називаючи визначальною підставою у цьому випадку наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат. Основними актами, на підставі яких здійснюється таке регулювання, зокрема, є Закон України „Про військовий обов'язок і військову службу" та Указ Президента України „Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (а після скасування останнього - постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865).

Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинна пов'язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на щомісячне грошове утримання, а зі спеціальним статусом, якого ці особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена, зокрема: Законом України „Про пенсійне забезпечення", постановою Кабінету Міністрів України „Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").

З урахуванням викладеного суд вважає, що до актів правового регулювання умов та порядку призначення щомісячного довічного грошового утримання належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Оскільки, починаючи з 01.09.1989 року по 01.08.1992 рік позивач ОСОБА_1 навчався на денній формі на посаді курсанта Волгоградської ВСШ МВС СССР, з 01.08.1992 року по 04.07.1993 року позивач навчався на денній формі на посаді курсанта Харківському інституті внутрішніх справ, що складає 3 роки 10 місяців 3 дні, що згідно ЗУ «Про міліцію» в редакції 1991 року із змінами станом на 27.05.2004 рік , навчання на денній формі на посаді курсанта у вищих навчальних закладах МВД України прирівнюється до календарної строкової служби в Збройних Силах України, з 01.08.1993 по 20.08.1995 рік працював на посаді слідчого УВС у Хмельницькій області, що складає 2 роки і 06 днів, з серпня 1996 року по травень 2000 року позивач працював на посаді слідчого та прокурора прокуратури Хмельницької області, що складає 3 роки, 10 місяців 22 дні, з 27.05.2004 р. по 23.10. 2013 р. позивач працював суддею Оратівського районного суду Вінницької області та 24.10.2013р. по 22.06.2017р. - суддя Апеляційного Вінницької області, що складає 13 років 27 днів.

Таким чином на день обрання позивача на посаду судді, за ним зберігається стаж - 24 роки 06 місяців 28 днів, з яких 13 років 27 днів робота на посаді судді, 1 рік 09 місяців проходження строкової військової служби, 3 роки 11 місяців навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Волгоградська слідча школа, Харківський інститут внутрішніх справ на посаді курсанта, що згідно Закону України «Про міліцію» в редакції 2004 року, прирівнюються до календарної строкової служби у збройних силах, що надає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88 відсотків заробітку судді.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив.

Виходячи з цього та п.27 ч.1 ст.85 Конституції України, єдиним уповноваженим державним органом, який вправі звільнити з посади суддю у зв'язку з поданням ним заяви про відставку, отже -й надати йому статус судді у відставці, є Верховна Рада України.

За змістом ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» право судді на отримання щомісячного довічного грошового утримання є похідним від надання йому статусу судді у відставці.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в частині призначення йому щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме 80 відсотків, є правомірними, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачці є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України адміністративна справа розглянута в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9,1 8, 69-71, 93, 94, 97, 99, 100, 102, 104, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме -80 відсотків .

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці врахувати період проходження ОСОБА_1 строкової військової служби, що становить 1 рік 09 місяців, 3 роки 11 місяців строк навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі Волгоградська слідча школа, Харківський інститут внутрішніх справ на посаді курсанта, згідно Закону України « Про міліцію» в редакції станом 27.05. 2004 рік як календарна строкова служба в збройних силах України, робота на посаді слідчого УВС в Хмельницькій області, що складає 2 роки 06 днів, робота на посаді слідчого та прокурора прокуратури Хмельницької області, що складає 3 роки 10 місяців 22 дні, робота на посаді судді, що складає 13 років 27 днів; до стажу роботи судді який визначений Законами України «Про статус суддів» і «Про судоустрій і статус суддів», що діяли в редакціях на час набуття такого права, здійснити перерахунок та призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 88% його заробітку(суддівської винагороди), починаючи з 23 червня 2017 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці виплатити заборгованість по призначеному ОСОБА_1 щомісячному довічному грошовому утриманню, що утворилася в наслідок незаконного зменшення відповідачем розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, через неправильне встановлення та обчислення відповідачем стажу роботи на посаді судді, за період з 23 червня 2017 року по день виконання рішення.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн. за рахунок бюджетних асигнувань, що передбачені на утримання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: