Справа № 820/1982/17
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 р.Справа № 820/1982/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Дорошенко Д.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1982/17 за позовом Приватного підприємства "Юнісвіт" до Сумської митниці ДФС про скасування рішень та картки відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство "Юнісвіт" (далі ПП «Юнісвіт»), звернулося до суду з адміністративним Сумської митниці ДФС (далі відповідач), в якому просив суд: (а.с.4-15 т.1)

- скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА805180/2017/00024/2 від 31.03.2017 року Сумської митниці ДФС;

- скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА805180/2017/000043/2 від 07.04.2017 року Сумської митниці ДФС;

- скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805180/2017/00021 Сумської митниці ДФС;

- скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА805180/2017/00042 Сумської митниці ДФС.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1982/17 задоволено адміністративний позов ПП «Юнісвіт». (а.с.4-12 т.2)

Не погодившись із судовим рішенням, Сумська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1982/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову. (а.с.17-27 т.2)

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, між ПП Юнісвіт та CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO., LTD, Китай, було укладено Контракт №U-508/16 від 05.08.2016 року та Додаткову угоду №1 від 28.02.2017 року (а.с.21-22, 23-29, 30-31 т.1).

Відповідно до умов ст.ст.1-4, 7 даного Контракту CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO., LTD, Китай, (Постачальник) взяло на себе зобовязання поставити ПП Юнісвіт (Покупець) товари в асортименті, а Покупець зобовязується оплатити товар згідно з умовами даного Контракту.

Загальна кількість та асортимент постачаємого товару складається із товарних партій, кількість яких визначається в рахунку-фактурі на кожну поставку.

Поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з ІНКОТЕРМС-2010. Умови поставки для кожної окремої партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі.

Ціна за одиницю товару узгоджується та встановлюється в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару за даним контрактом.

Передача товару здійснюється в порту призначення, узгодженому сторонами, по кількості та якості.

На виконання умов договору поставки відповідний товар надійшов на митну територію України в березні та квітні 2017 року.

Під час митного оформлення (випуску) даної партії товарів 31.03.2017 року декларантом позивача - Приватним підприємством Національні традиції (далі ПП Національні традиції) за ВМД №UA805180/2017/004425 в підтвердження , загальної вартості відповідних товарів (велосипедні шини та велосипедні камери) 11286,00 доларів США за ціною договору були надано пакет необхідний пакет документів.

Як вбачається із комерційного інвойсу BTCN2017016 від 16.01.2017 року (а.с.39-40 т.1), прайс-листа (а.с.35-36 т.1), калькуляції (а.с.37-38 т.1), пакувального листа (а.с.41-42 т.1), відвантажувальної специфікації (а.с.43-44 т.1) та видаткової накладної (а.с.45-46 т.1) товари (велосипедні шини та велосипедні камери) були поставлені за умовами Інкотермс-2010 CFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт).

Поставка товару на умовах СFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт) «ІНКОТЕРМС 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії листів позивача та його контрагента, відповідно до яких поставлений товар не підлягає ліцензуванню, не був перепроданий, не був застрахований, а вартість морського перевезення товару до порту призначення включена у вартість товару, вказану в комерційному інвойсі (а.с.50- 53, 55-62 т.1).

Виходячи з інформації, зазначеної у вказаних документах, декларантом була задекларована загальна вартість відповідних товарів (велосипедні шини та велосипедні камери) складала 11286,00 доларів США, що додатково підтверджується Звітом про оцінку майна №05-07/03/43 від 31.03.2017 року (а.с.63-93 т.1).

Під час митного оформлення товару за ВМД №UA805180/2017/004779 від 07.04.2017 в підтвердження , загальної вартості товару шкільні ранці 5120 доларів США за ціною договору декларантом були надано :.

Комерційний інвойс BTCN2017049 від 06.02.2017 року (а.с.101-102 т.1), прайс-листи (а.с.97-98 т.1), калькуляції (а.с.99-100 т.1), пакувальноий лист (а.с.103-104 т.1), відвантажувальна специфікації (а.с.105-106 т.1), описау якості (а.с.107-108 т.1) та видаткову накладну (а.с.110-111 т.1) звіт про оцінку майна №05-07/04(а.с.131-162).

Зазначений товар було також поставлено за умовами Інкотермс-2010 CFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт). Поставка товару на умовах СFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт) «ІНКОТЕРМС 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії листів позивача та його контрагента, відповідно до яких поставлений товар не підлягає ліцензуванню, не був перепроданий, не був застрахований, а вартість морського перевезення товару до порту призначення включена у вартість товару, вказану в комерційному інвойсі (а.с.116-119, 121-130 т.1).

Виходячи з інформації, зазначеної у вказаних документах, загальна вартість товару ранці шкільні задекларована 5120,00 доларів США, що додатково підтверджується Звітом про оцінку майна №05-07/04/48 від 06.04.2017 року (а.с.131-162 т.1)

Вищевказаний товар було доставлено до порту призначення ОСОБА_2, що підтверджується косаментами, зі змісту яких вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту №U-508/16 від 05.08.2016 року прибуде у місце призначення контейнерами, які вказано в інвойсах. (а.с.87, 109 т.1)

В подальшому товар у порту призначення в м.Одеса було отримано перевізником ТОВ «ОМ-ТРАНССЕРВІС» для доправлення його до Сумської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (а.с.49, 112 т.1).

За результатами розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов Контракту №U-508/16 від 05.08.2016 року, Сумською митницею ДФС було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000024/2 від 31.03.2017 року (а.с.16-17 т.1) та №UA805180/2017/000043/2 від 07.04.2017 року (а.с.94 т.1), збільшивши суму митних платежів, які підлягають сплаті при митному оформленні товарів на 221782,73 грн. та 48952,29 грн. відповідно.

При цьому, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, Сумська митниця ДФС зазначила, що основний метож не застосовувався, оскільки використані декларантом відомості не є обєктивними та достатньо підтвердженими документально. Декларантом не надано ряд запитуваних документів. Підставою для визначення митної вартості товару є цінова інформація щодо імпортних операцій з ЄАІС ДФС України. (а.с.226-228, 234-235 т.1)

Також, Сумською митницею ДФС було прийнято рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення) №UА805180/2017/00021 (а.с.18-20 т.1) та UА805180/2017/00042 (а.с.95, 166 т.1).

В подальшому, ПП Юнісвіт випустило у вільний обіг відповідні товари.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у Сумської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів, при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Крім того, судом першої інстанції вказано, що Сумською Митницею ДФС не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які була подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 Кодексу митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Положеннями п.29 ч.1 ст.4 Митного кодексу України передбачено, що митні формальності становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Відповідно до ч.18 п.2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, фактурною вартістю є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Виходячи з положень ч.1 ст.49 Митного кодексу України, вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Приписами ч.1 ст.52 Кодексу передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч.ч.1 та 2 ст.53 Митного кодексу України вбачається, що Кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як вбачається із матеріалів справи, разом із вищевказаними митними деклараціями ПП «Національні традиції» було подано ряд документів, таких як: Контракт №U-508/16 від 05.08.2016 року, укладений між ПП Юнісвіт та CHANGXING ВАІТЕ IMPORT AND EXPORT CO., LTD, Китай; комерційні інвойси; прайс-листи; калькуляції вартості; пакувальні листи; відвантажувальні специфікації; видаткові накладні; опис якості; косаменти; листи позивача та його контрагента, відповідно до яких поставлений товар не підлягає ліцензуванню, не був перепроданий, не був застрахований, а вартість морського перевезення товару до порту призначення включена у вартість товару, вказану в комерційних інвойсах.

При цьому, в листах ПП «Національні традиції» було вказано,що інші витрати, окрім тих, що були включені до ціни, яка була фактично сплачена за товари (підлягає сплаті) відсутні. (а.с.54, 120 т.1)

Як вбачається із матеріалів справи, декларантом було визначено та заявлено митну вартість товарів за першим методом визначення митної вартості, тобто за ціною договору.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Положеннями ч.1 ст.58 Кодексу визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до комерційних інвойсів поставка товарів відбувалася на умовах СFR ОСОБА_2 (вартість і фрахт) «ІНКОТЕРМС 2010». Умови поставки СFR (вартість і фрахт) «ІНКОТЕРМС 2010» не передбачають обов'язку страхування товару, а тому CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD, як постачальник, не здійснювало морське страхування поставляє мого товару, про що позивача було повідомлено відповідними листами.

ПП «Юнісвіт» також не здійснювало страхування товару, що підтверджується листами, поданими позивачем на адресу відповідача при митному оформленні товарів.

Таким чином, аналізуючи матеріали справи та враховуючи положення контракту, умови поставки та оплати оцінюваного товару, його митна вартість складалася з ціни, що підлягає сплаті за оцінюваний товар, в яку вже входять витрати на транспортування оцінюваного товару до місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів зобовязаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями ч.7 ст.54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31 березня 2015 року №21-53а15 та №21-127а15.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, Сумською митницею ДФС не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача.

За приписами ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевказане керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2017р. по справі № 820/1982/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 19 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4