Справа № 513/297/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 р.м. ОдесаСправа № 513/297/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кожокар Т.Я.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника позивача ОСОБА_2 (довіреність від 13.05.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Саратського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Саратського районного суду Одеської області від 23 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Саратського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Саратського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 03 березня 2017 року № 719/03 щодо нездійснення їй перерахунку пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком; зобовязати Управління здійснити перерахунок пенсії за віком з 03 вересня 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, та здійснити виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією, допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.12.2006 року позивачу призначена пенсія за вислугою років за правилами Закону України «Про пенсійне забезпечення». 03.09.2015 року у звязку із набуттям права на пенсію за віком та наявністю відповідного страхового стажу позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Однак, при визначенні розміру пенсії за віком відповідач застосував розрахунок соціальних виплат, виходячи із показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року попереднього призначення пенсії. Вказаний порядок виплати пенсії позивач вважає таким, що не ґрунтується на Законі, у звязку із чим звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 23 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправною відмову Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №719/03 від 03 березня 2017 року у нездійсненні ОСОБА_3 перерахунку пенсії за віком згідно ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком. Зобовязав Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_3, починаючи з 03 вересня 2015 року, відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, які передують року призначення пенсії. Зобовязав Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити ОСОБА_3 різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією за віком, призначену їй відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, починаючи з 03 вересня 2015 року, та в подальшому виплачувати пенсію у перерахованому розмірі. Допустив негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місць.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального і процесуального права, Саратське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 12.12.2006 року позивачу призначена пенсія за вислугою років за правилами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

03.09.2015 року у звязку із набуттям права на пенсію за віком та наявністю відповідного страхового стажу позивач звернувся в Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Однак, задовольняючи заяву позивача, Управління при розрахунку позивачу пенсії за віком виходило із показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення пенсії за вислугою років.

Як вбачається з письмових заперечень на адміністративний позов, Управління посилається на те, що виплата позивачу пенсії за віком здійснена згідно чинного законодавства.

При цьому, відповідач вказав, що, оскільки фактично розрахунок пенсії відбувався у звязку із вибором позивача іншого виду пенсії, тобто переведенням на інший вид пенсії, показник середньої заробітної плати при розрахунку пенсії має бути незмінним, тобто має залишатись таким, яким він був на час призначення пенсії за вислугою років.

За таких обставин, Управління не вбачає правових підстав для проведення позивачу заявленого перерахунку пенсії.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше, у звязку із чим у відповідача не було правових підстав для застосування норм законодавства щодо переведення з одного виду пенсії на інший.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, проте вони не у повній мірі відповідають нормам матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із п. «а» ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII за цим Законом призначаються за вислугу років.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають: е) працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після установленої дати.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення:

які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними установленого віку.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб'єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV обчислення пенсії визначається за установленою формулою, в розрахунок якої включається середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз наведених правових норм показав, що порядок переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV регламентований відносно пенсій, призначених саме за цим Законом, і в такому випадку показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом від 09.07.2003 року №1058-IV.

Однак, у випадку із заявою ОСОБА_3 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV позивач звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугою років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин, оскільки призначення позивачу пенсії за віком фактично є новим видом пенсії, обраним позивачем, і не повязане із переведенням на інший вид пенсії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами відповідача про те, що застосування до цих правових відносин підлягає ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 09.06.2015 року №21-550а14, від 31.03.2015 року по справі №21-612а14, а отже в силу ч. 1 ст. 244-2 КАС України має бути врахована у цій справі при застосуванні таких самих норм права.

Разом з цим, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії, суд першої інстанції помилково задовольнив позов про перерахунок пенсії з моменту призначення позивачу пенсії за віком, тобто з 03.09.2015 року.

При вірному встановленні наявності підстав для проведення такого перерахунку, суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що право позивача на правильний розрахунок пенсії існувало з моменту її призначення, тобто неправильне нарахування цієї пенсії порушує права та інтереси позивача з 03.09.2015 року.

Отже, враховуючи аналіз наведених норм законодавства, що регулює спірні відносини, суд в силу ст. 2 КАС України мав захистити порушені Управлінням права позивача з урахуванням строків звернення до суду, встановлених ст. 99 КАС України, та перевіркою на предмет наявності підстав для поновлення цих строків, у разі їх пропуску, відповідно до ст. 100 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у цій справі є неправомірність дій Управління у не проведенні позивачу перерахунку пенсії із застосування належного показника заробітної плати.

Тобто, Управління порушило право позивача на перерахунок пенсії з 03.09.2015 року, з моменту призначення пенсії за віком, проте із цим позовом позивач звернувся лише 03.04.2017 року, тобто із пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, для задоволення його вимог за період до 02.10.2016 року.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строку поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Колегія суддів враховує, що позивачем не заперечується той факт, що, отримуючи пенсію, він був обізнаний щодо виду пенсії та її розміру.

Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами, суд позбавлений можливості застосувати приписи ст. 100 КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що адміністративний позов в частині проведення перерахунку та виплати пенсії за період 03.09.2015 року по 02.10.2016 року має бути залишено без розгляду.

Водночас, при вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою правила ст. 2 КАС України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Отже, за правилами наведеної норми процесуального законодавства захисту в суді підлягають, зокрема, порушені органом державної влади та його посадовими особами права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати пенсію у відповідному розмірі заявлені на майбутнє та не відновлюють у повній мірі порушені права і інтереси позивача у сфері пенсійного забезпечення в разі подальших змін у складі пенсії, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про вжиття заходів захисту цих прав і інтересів шляхом задоволення позову в цій частині.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині звернення судового рішення до негайного виконання, оскільки за правилами ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних Державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.п. , 43 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Саратського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задовольнити частково.

Постанову Саратського районного суду Одеської області від 23 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до Саратського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати відмову Саратського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області у проведенні ОСОБА_3 перерахунку пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком протиправною.

Зобовязати Саратське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 03.10.2016 року.

Адміністративний позов ОСОБА_3 в частині зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 03.09.2015 року по 02.10.2016 року залишити без розгляду.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст постанови складено та підписано 19.10.2017 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1