Справа № 826/26009/15
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2017 року № 826/26009/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проДержавної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення - рішення від 15.12.2014р.,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним проведення невиїзної документальної планової перевірки позивача за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. та скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.12.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним прийняттям оскаржуваного рішення та протиправністю проведення перевірки позивача.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав правомірності проведення перевірки позивача та прийняття податкового повідомлення - рішення від 15.12.2014р.

Третя особа будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надала.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва, встановлено.

На виконання Плану - графіку документальних перевірок фізичних осіб - суб'єктів господарської діяльності на 2014 рік, згідно наказу від 24.06.2014р. №1024 ДПІ у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області призначено з 07.07.2014р. планову документальну перевірку фінансово - господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1) з питань дотримання податкового та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.

Про початок перевірки 24.06.2014р. ФОП ОСОБА_1 вручено копію наказу від 24.06.2014р. №1024 та повідомлення від 24.06.2014р. №32/23-01-17-0225 під особистий підпис.

Позивачем листами від 04.07.2014р. №5265/10-1 та від 05.09.2014р. №6832/10-1 повідомлено контролюючий орган про втрату частини бухгалтерської документації, що підтверджує показники, відображені у податковій звітності за період, що підлягає перевірці та просив відповідача перенести терміни проведення планової перевірки. До заяв додано копії витягу з кримінального провадження №0002574 та довідки Соснівського РВ УМВС від 01.07.2014р. про звернення ОСОБА_1 про зникнення його особистих речей з власного автомобіля.

Таким чином, планову перевірку ФОП ОСОБА_1 не проведено у терміни, визначені наказом №1024, у зв'язку із чим відповідачем 07.07.2014р. складено акт про неможливість проведення перевірки №172/23-01-17-01/НОМЕР_1 та зобов'язано позивача відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів, починаючи з 07.07.2014р.

Наказом ДПІ у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області №1083 від 07.07.2014р. перенесено терміни проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 до дати отримання документів або забезпечення до них доступу.

Вказаний наказ №1083 отримано за довіреністю «Мельник», що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12).

По завершенню вказаного терміну, наданого для поновлення первинних документів, що підтверджують показники податкової звітності, для проведення документальної перевірки позивачем надані не були.

Наказом ДПІ у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області №1678 від 13.10.2014р. «Про внесення змін до наказу ДПІ у м. Черкасах від 24.06.2014р. №1024» змінено статус перевірки з виїзної на невиїзну (в зв'язку зі зміною місця реєстрації платника податків) та відновлено проведення перевірки в терміни з 13.10.2014р. по 24.10.2014р.

Копія зазначеного наказу №1678 отримана представником за довіреністю «Мельник».

За результатами проведеної перевірки відповідачем 31.10.2014р. складено акт №245/23-01-17-01/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової невиїзної перевірки ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р.» (далі по тексту - Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення, зокрема, п.п. 44.1, 44.6 статті 44, ст. 138, абз. 2 п. 167.1 статті 167, п. 177.2, 177.4 статті 177 ПК України, у результаті чого позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб за 2012 - 2013 роки на загальну суму 1 669 693,21грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем 15.12.2014р. прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2 504 539,82грн., у тому числі основний платіж - 1 669 693,21грн. та штрафні санкції - 834 846,61грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням та діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не є предметом документальної планової перевірки питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 154.6 статті 154, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій здійснюється з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Як зазначено вище, матеріалами справи підтверджується, що позивачу своєчасно було повідомлено про проведення документальної планової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р., а тому його доводи щодо неповідомлення про проведення документальної планової невиїзної перевірки судом до уваги не приймаються.

Згідно з п. 10.1, 10.13 та 10.14 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011р. №1588 (далі по тесту - Порядок №1588) у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

У разі зміни місцезнаходження суб'єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду: 1) у такому випадку контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням одночасно із зняттям з обліку юридичної особи - платника податків за основним місцем обліку здійснює взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку згідно із розділом VII цього Порядку без подання заяви платником податків та з урахуванням особливостей, визначених пунктами 10.14 - 10.21 цього розділу; 2) до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року; 3) якщо стосовно платника податків (у тому числі великого платника податків), який до закінчення року сплачує податки за попереднім місцем реєстрації, прийняте рішення про його припинення (ліквідацію), визнання банкрутом, то передбачені розділом XI цього Порядку процедури проводяться та завершуються тим контролюючим органом, у якому платник податків сплачував або мав сплачувати податки на момент внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру або прийняття рішення про ліквідацію платника податків, відомості про якого не включаються до Єдиного державного реєстру.

Після зняття платника податків з основного місця обліку в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням платник податків продовжує перебувати на обліку в такому органі з ознакою обліку за неосновним місцем обліку, а контролюючий орган стосовно платника податків продовжує адмініструвати податки, збори у частині завершення процедур такого адміністрування до: закінчення документальної перевірки та узгодження сум грошових зобов'язань за її результатами, якщо перевірка була розпочата або призначена та контролюючий орган вже повідомив платника податків про її проведення; повернення надміру сплачених платежів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, або їх відшкодування платнику податків, якщо останній відповідно до поданих заяв чи податкових декларацій (звітів, розрахунків) претендує та має право на таке повернення чи відшкодування, у разі якщо до кінця бюджетного періоду спливає строк повернення або відшкодування і відповідно висновки щодо відшкодування виконані в повному обсязі; закінчення процедур судового оскарження сум грошових зобов'язань та інших справ адміністративного судочинства, крім випадків заміни такого контролюючого органу (як сторони або третьої особи в адміністративній справі) іншим контролюючим органом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, процедуру проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 розпочалась 24.06.2014р., тобто до зняття його з обліку у ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області (28.08.2014р.), а тому працівниками контролюючого органу при призначені та проведенні перевірки позивача дотримано вимоги чинного податкового законодавства.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним проведення невиїзної документальної планової перевірки позивача за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. має бути відмовлено.

Щодо позовних вимог про скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.12.2014р., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємий період ФОП ОСОБА_1 провадження діяльності здійснював на загальній системі оподаткування та був платником податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів господарювання, податку на додану вартість та єдиного соціального внеску.

Під час перевірки контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не надано до перевірки Книги обліку доходів та витрат, пов'язаних з отриманим доходом та необхідних для визначення суми річного оподатковуваного доходу, за встановленою формою (Ф. №10), що згідно чинного податкового законодавства вважається не веденням податкового обліку.

Вказані документи ні позивачем, ні його представником до матеріалів справи також не надано.

Крім того, позивачем не надано жодних пояснень та документального підтвердження витрат, які відображені у податкових деклараціях та розрахунках по податках та інших обов'язкових платежах до бюджету та державних цільових фондів за перевіряємий період.

Відповідно до п. 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.5 статті 44 ПК України визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно з п. 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з п. 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пунктів 177.2 та 177.4 статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відтак, з огляду на встановлені судом в ході розгляду спору обставини, викладений в Акті перевірки висновок контролюючого органу є обґрунтованим та таким, що відповідає дійсним обставинами справи, а винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення від 15.12.2014р. № є правомірним, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Клименчук