Справа № 806/2222/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Житомир справа № 806/2222/17

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова О. Г.,

секретар судового засідання Ясинська К.В.,

за участю:

представника позивача Пастушенка В.А.,

представника відповідача Спірідонової Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біора" до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання дій неправомірними,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біора" звернулося до суду із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 20.06.2017 року №0151070, складений посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 червня 2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено акт про порушення законодавства про автомобільний транспорт, вчинене водієм автомобіля VOLVO, держ. номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 при наданні послуг з перевезення вантажу, на підставі якого винесено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 20.06.2017 року №0151070 на суму 1414,64 євро.

На думку позивача, при винесенні спірного розрахунку посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було застосовано неправильні формули розрахунку, ставки та коефіцієнти, передбачені Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879, а тому він є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Державної служби України з безпеки на транспорті, територіальним структурним підрозділом якого є відповідач, щодо задоволення позовних вимог заперечувала, з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов від 17.10.2017 року. Зазначала, що в ході додаткової перевірки матеріалів справи та на підставі пояснень старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на автомобільному транспорті та міському електричному транспорті Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Талашова О.І. встановлено, що при проведенні осьових показників вагових параметрів вантажного автомобіля VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1, із причепом марки COPER, модель S3384D, реєстраційний НОМЕР_2, було помилково вказана додаткова ставка "0,15", у зв'язку із технічними збоями операційної системи в пункті зважування. Таким чином, за результатом вагового контролю плата за проїзд, яка підлягає сплаті позивачем, відрізняється від суми, зазначеної у розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 20.06.2017 року №0151070. Зазначає, що оскільки дії посадових осіб Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, що приймали рішення про визначення плати за проїзд в цілому відповідають вимогам законодавства України про автомобільний транспорт, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. (а.с. 34-37).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 20 червня 2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю авто дорога М05 Київ-Одеса 453 км. + 500 м. проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки VOLVO, модель FM 12.380 реєстраційний НОМЕР_1 із причепом марки COPER модель S 3384D, реєстраційний НОМЕР_2.

За результатами проведення контрою та виявлених порушень складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів серії АПВ №0151070 від 20.06.2017 року, відповідно до змісту якого зафіксовано перевищення нормативно-допустимих вагових параметрів. Як встановлено із наявної у матеріалах справи копії акту серії АПВ №0151070 від 20.06.2017 року, водій транспортного засобу від підписання акту відмовився. (а.с. 38)

На підставі порушень, зазначених у акту серії АПВ №0151070 від 20.06.2017 року, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0151070 від 20.06.2017 року, відповідно до якого плата за проїзд позивачу була встановлена у розмірі 1 414,64 євро. (а.с. 40).

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача та вважаючи розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 20.06.2017 року №0151070 протиправним, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі частиною першою статті 5 Закону України "Про автомобільний транспорт", основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 14 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року N 1567 (далі - Порядок N 1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення №103).

Відповідно до п. 1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно пп.15, 27 п. 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Частиною 7 ст.5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади, абз.2 п.12 "Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", затвердженого Постановою КМУ від 20.10.2011 за №1074 визначено, що орган виконавчої влади, щодо якого набрав чинності акт Кабінету Міністрів України про його припинення, продовжує виконувати повноваження та виконувати функції з формування і реалізації Державної політики у визначеній Кабінетом Міністрів України сфері до набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення утвореним органом виконавчої влади його повноважень та виконання функцій.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1378-р від 16.12.2015 "Питання Державної служби з безпеки на транспорті" встановлено, що здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Пунктом 26 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок №879) передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до Державного бюджету.

Відповідно до п.28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10 відсотків - у подвійному розмірі, на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (п.31-1 Порядку №879).

Таким чином, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії акту акту серії АПВ №0151070 від 20.06.2017 року, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю авто дорога М05 Київ-Одеса 453 км. + 500 м. проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки VOLVO, модель FM 12.380 реєстраційний НОМЕР_1 із причепом марки COPER модель S 3384D, реєстраційний НОМЕР_2 та встановлено перевищення нормативно-допустимих вагових параметрів. (а.с. 38)

На підставі порушень, зазначених у акту серії АПВ №0151070 від 20.06.2017 року, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0151070 від 20.06.2017 року, відповідно до якого плата за проїзд позивачу була встановлена у розмірі 1 414,64 євро. (а.с. 40).

Факт наявності порушення в частині перевищення нормативно-допустимих вагових параметрів визнаний позивачем та не заперечується сторонами. Водночас, позивач наголошує на невірному розрахунку суми плати за проїзд, зазначеній у оскаржуваному розрахунку від від 20.06.2017 року.

Представником відповідача в судовому засіданні та відповідно до змісту письмових заперечень було визнано, що в ході додаткової перевірки матеріалів справи та на підставі пояснень старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на автомобільному транспорті та міському електричному транспорті Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Талашова О.І. встановлено, що при проведенні осьових показників вагових параметрів вантажного автомобіля VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1, із причепом марки COPER, модель S3384D, реєстраційний НОМЕР_2, було помилково вказана додаткова ставка "0,15", у зв'язку із технічними збоями операційної системи в пункті зважування. Таким чином, за результатом вагового контролю плата за проїзд, яка підлягає сплаті позивачем, відрізняється від суми, зазначеної у розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 20.06.2017 року №0151070. (а.с. 34-37).

Зазначені обставини також підтверджуються змістом наявної у матеріалах копії заяви-пояснення старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на автомобільному транспорті та міському електричному транспорті Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Талашова О.І. від 18 серпня 2017 року (а.с. 39).

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За змістом статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Враховуючи положення наведених статей КАС України, а також принципи адміністративного судочинства, передбачені частиною 3 статті 2 КАС України, беручи до уваги факт визнання відповідачем допущення технічних та арифметичних помилок при складенні оскаржуваного розрахунку, суд приходить до переконання, що розрахунок плати за проїзд 20 червня 2017 р. у частині встановленої суми сплати за проїзд не підтверджений належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що перевіряючи обґрунтованість та правильність проведення розрахунків плати за проїзд, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та самостійно розраховувати таку плату, тому встановлена технічна помилка при здійсненні розрахунку та не відповідність даних щодо суми плати за проїзд, яка зазначалася у спірному розрахунку встановленому порушенню, має наслідком скасування оскаржуваного розрахунку в цілому.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем та наявними у матеріалах справи доказами доведено, а відповідачем не спростовано протиправність дій посадових осіб Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо складання розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0151070 від 20.06.2017 року в частині встановлення суми сплати за проїзд у розмірі 1 414,64 євро.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0151070 від 20.06.2017 року є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Біора" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 71, 86, 158-163, 167, 186 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 20.06.2017 року №0151070, складений посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 23 жовтня 2017 р.