Справа № 331/5570/17(2-а/331/201/2017)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 рокусправа № 331/5570/17(2-а/331/201/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Баранник Н.П. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє через представника ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2017р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Олександрівського РВ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення №10 від 19 липня 2017року про примусове видворення іноземця з України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Олександрівського РВ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення №10 від 19 липня 2017року про примусове видворення іноземця з України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2017р. в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 через представника ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що відповідач по справі мав право зборонити позивачу в'їзд на територію України виключно з підстав, передбачених ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Зазначено, що вказана норма містить вичерпний перелік підстав, які при розгляді справи не було встановлено.

Позивач та його представник не з'явились, про дату, час, місце розгляду апеляційної скарги повідомлені.

Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, Запорізьким державним медичним університетом до УДМС в Запорізькій області було направлено копії документів про відрахування із університету громадянина Нігерії ОСОБА_2 за невиконання умов контракту 10.05.2017 (наказ № ЗДМУ № 473-с.).

16.05.2017 УДМС в Запорізькій області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання НОМЕР_1.

19.07.2017 Управлінням ДМС України в Запорізькій області прийнято рішення № 10 про примусове повернення за межі України громадянина Нігерії ОСОБА_2, 25.01.1195 року народження, та зобовязано його покинути територію України у термін до 17.08.2017 року. Заборонено громадянину Нігерії ОСОБА_2, вїзд в Україну строком на три роки до 19.07.2020.

Позивачем вказане рішення оскаржено до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач, являючись громадянином Нігерії, не дотримався порядку тимчасового перебування іноземців на території України, а саме після скасування 16.05.2017 посвідки на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1, перебував на території України в порушення вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Також судом першої інстанції було зазначено, що у разі прийняття повноважним органом, за наявності законодавчо визначених підстав, рішення про примусове повернення іноземця в країну походження або третю країну, можлива строкова заборона щодо подальшого в'їзду в Україну регламентується саме нормами статті 26 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки безпосередньо пов'язана з цим рішенням.

Сторони по справі не заперечують проти вірного встановлення судом першої інстанції фактичних обставин по справі.

Враховуючи обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що що позивач, являючись громадянином Нігерії, не дотримався порядку тимчасового перебування іноземців на території України, а саме після скасування 16.05.2017 посвідки на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1, перебував на території України в порушення вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Щодо заборони позивачу в'їзд в Україну строком на три роки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду-виїзду.

Рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у разі прийняття повноважним органом, за наявності законодавчо визначених підстав, рішення про примусове повернення іноземця в країну походження або третю країну, можлива строкова заборона щодо подальшого в'їзду в Україну регламентується саме нормами статті 26 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки безпосередньо пов'язана з цим рішенням.

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що заборона в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства на визначений законом строк є не обов'язком, а правом відповідача. Тобто, є нормою яка може бути застосована до особи з урахуванням обставин її перебування на території України, дотримання вимог законодавства України, соціальну небезпеку, тощо.

В спірному рішення від 19 липня 2017 №10 не зазначено жодного обґрунтування для застосування такого заходу як заборона для позивача в'їзду на територію України на три роки.

Зазначеного судом першої інстанції враховано не було.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постанову суду першої інстанції належить скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення № 10 від 19 липня 2017 року про примусове повернення за межі України громадянину Нігерії ОСОБА_2 в частині заборони в'їзду в Україну строком на три роки, до 19 липня 2020 року (п.2 рішення).

Позов в цій частині належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє через представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2017р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Олександрівського РВ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення №10 від 19 липня 2017року про примусове видворення іноземця з України скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення № 10 від 19 липня 2017 року про примусове повернення за межі України громадянину Нігерії ОСОБА_2 в частині заборони в'їзду в Україну строком на три роки, до 19 липня 2020 року (п.2 рішення).

Позов в цій частині задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 10 від 19 липня 2017 року про примусове повернення за межі України громадянину Нігерії ОСОБА_2 в частині заборони в'їзду в Україну строком на три роки, до 19 липня 2020 року (п.2 рішення).

В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2017р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Олександрівського РВ у м. Запоріжжі управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення №10 від 19 липня 2017року про примусове видворення іноземця з України залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: С.В. Чабаненко