Справа № 804/6298/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 р. Справа № 804/6298/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ількова В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у якому позивач (з урахуванням зміни позовних вимог) просить:
- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008;
- визнати незаконними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині), яким ОСОБА_1 виключено зі списку особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести новий розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі солдату ОСОБА_1 з 22.08.2017 року до дати законного звільнення його з лав Збройних Сил України;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України відповідно до вимог чинного законодавства.
У обґрунтування позову зазначено, що 04.01.2016р. позивач був прийнятий ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу та підписав контракт на особливий період в військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , та зарахований до списків особового складу частини. Командуючим Сил Спеціальних операцій Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3 був виданий наказ №20-РС від 22.08.2017р., яким солдата ОСОБА_1 зачислено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Грошовий атестат з попереднього місця служби позивача до військової частини НОМЕР_1 переданий не був. Також позивач зазначив, що з наказом, яким його зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 не ознайомлений, дата та номер наказу невідомі. 01.09.2017 року позивач був скерований на госпіталізацію, однак 04.09.2017 року дізнався, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року звільнено з військової служби у відставку за п. «б» (за станом здоров`я). Крім того, позивача виключено зі списків особового складу вищезазначеної частини без проведення фінансового розрахунку. Отже, командир військової частини НОМЕР_1 не виконав своїх зобов`язань згідно п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та звільнив позивача з військової служби без проведення необхідних розрахунків. У зв`язку з вищезазначеним позивач вважає наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав до суду письмові заперечення, у яких зазначив, що доводи, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке. З 23 серпня 2017 року по 01 вересня 2017 року позивач проходив військову службу у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 . 30.08.2017 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 . Підставою для звільнення стало свідоцтво про хворобу позивача ( з постановою військово-лікарської комісії) №1275 від 22.08.2017 року, яким ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового облік. Позивач ухилявся від отримання належного грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в розмірі 9,56 гривень. На підставі викладеного військова частина НОМЕР_1 не здійснила дій, які порушили права та законні інтереси позивача.
Позивачем було подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження та представником відповідача Білоножко А.Є. у судовому засіданні було подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні.
12.10.2017 року о 13:51 год. (після судового засідання) представником відповідача Білоножко А.Є. до канцелярії суду було подано клопотання про забезпечення участі у розгляді справи відповідача або представника відповідача, а саме командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що суперечить клопотанню наданому у судовому засіданні про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.01.2016р. уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 рядового вс/к ОСОБА_1 направленого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийнято на військову службу за контрактом до військової частини пошта польова НОМЕР_2 та призначено на посаду стрільця-регулювальника комендантського взводу комендантської роти.
З 16.01.2016 року рядового ОСОБА_1 , стрільця-регулювальника комендантського взводу комендантської роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 залучено до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, відряджено в район їх проведення з підпорядкуванням керівнику ОТУ «Донецьк», що підтверджується копією Витягу з наказу першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 18.01.2016 року №8.
24.05.2016 року позивач подав рапорт командиру військової частини польова пошта НОМЕР_2 , у якому просив розірвати контракт та здійснити виплату грошового забезпечення, надбавок, винагород, премій, тощо з 05.01.2016 року у зв`язку з невиконанням умов контракту від 05.01.2016 року.
02.06.2016 року за №1355/1 військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 було надано відповідь на рапорт від 24.05.2016 року та повідомлено позивача про неможливість його звільнення зі служби у зв`язку з введенням в країні особливого періоду.
На виконання наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 червня 2016р. №188-РС позивача призначено на відповідну посаду в 72 окрему механізовану бригаду оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України та виключено зі списку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 2 липня 2016р. №195 (по стройовій частині).
Наказом першого заступника Генерального штабу Збройних Сил України від 31.07.2017р. №152-РС пункт 1 наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 червня 2016 року №188-РС про призначення солдата ОСОБА_1 розвідувальником відділення розвідувального взводу розвідувальної роти 72 окремої механізованої бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України відмінено як нереалізований.
Командиром військової частини НОМЕР_3 був виданий наказ №20-РС від 22.08.2017р. «Про зачислення солдата ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 ».
Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2017 року № 160 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 22.08.2017р. №20-РС, який прибув для подальшого проходження військової служби, зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 .
Проте, згідно копії військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 05.01.2016р. прийнятий на військову службу за контрактом на підставі наказу керівника в/ч пп НОМЕР_2 від 05.01.2016р. №2-РС , про переведення до іншої військової частини не зазначено.
Представник відповідача у судовому засіданні з цього приводу пояснень не надав.
30.08.2017 року на адресу військової частини НОМЕР_1 за вх. №1449 надійшло свідоцтво про хворобу позивача №1275 від 22.08.2017 року з постановою військово-лікарської комісії, що не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.
Як вбачається з копії Витягу з наказу командира окремого батальйону управління та забезпечення сил спеціальних операцій Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.08.2017р. №35-РС відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог пп. «б» п. 1 ч. 8 цієї статті, солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України звільнено з військової служби у відставку за п. «б» (за станом здоров`я).
01.09.2017 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.08.2017р. №35-РС відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог пп. «б» п. 1 ч. 8 цієї статті, за пунктом «б» (за станом здоров`я), з 01 вересня 2017 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Броварського ОМВК м.Бровари.
Позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині), яким ОСОБА_1 виключено зі списку особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , оскільки під час виключення зі списків військової частини фінансовий розрахунок з ним не проведено відповідно до вимог чинного законодавства України.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, Дисциплінарним статутом Збройних сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, Інструкції «Про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженої Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 р. за №385/8984.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 року (надалі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.13 ст.6 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, абз.1 п.2.12 якої встановлено, що контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених пунктом 35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), відповідно до п.35 якого контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):
1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г», «е», «є», «ж», «и», «і», «ї», «й» та «л» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «д», «з» та «к» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з пунктом «б» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.
Порядок звільнення військовослужбовця за станом здоров`я визначений пунктом 240 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (далі Положення).
Так, згідно п. 240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.
Рішення про дальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Абзацом 2 підпункту 22.12 «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, передбачено, що постанови ВЛК щодо військовослужбовців, які визнані непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час, повинні бути реалізовані негайно.

30.08.2017 року на адресу військової частини НОМЕР_1 за вх. №1449 надійшло свідоцтво про хворобу позивача №1275 від 22.08.2017 року.

Наказом командира окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціалізованих операцій Збройних Сил України від 30.08.2017р. №35-РС відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог пп. «б» п. 1 ч. 8 цієї статті, солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира окремого батальйону управління та забезпечення Сил спеціальних операцій Збройних Сил України звільнено з військової служби у відставку за п. «б» (за станом здоров`я).

01.09.2017 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.08.2017р. №35-РС відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог пп. «б» п. 1 ч. 8 цієї статті, за пунктом «б» (за станом здоров`я), з 01 вересня 2017 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Броварського ОМВК м.Бровари.

Пунктом 242 Положення передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, позивачу на день виключення зі списку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 01.09.2017 року необхідні розрахунки не проведено відповідно до вимог чинного законодавства України, а отже оспорюваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині) є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З метою повного захисту прав та законних інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2017 року №165 (по стройовій частині).

З огляду на те, що судом встановлено протиправність та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині) та, відповідно, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2017 року №165 (по стройовій частині, то позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка полягає у невиконанні положень п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 не підлягають задоволенню, оскільки є похідним.

Щодо позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 провести новий розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі солдату ОСОБА_1 з 22.08.2017 року до дати законного звільнення його з лав Збройних Сил України, суд зазнає таке.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з постановою Кабінет Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2).

Так, наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. №260 (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція №260).

Вказана Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (п. 1.1).

Згідно до п. 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 1.3 Інструкції №260 передбачено, що грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується:

1.3.1 Військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі - штати) у апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

1.3.4 Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників) (далі - перебувають у розпорядженні), а також які звільнені від посад без зарахування у розпорядження, у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад (далі - звільнені від посад).

Пунктом 1.11 Інструкції №260 визначено, що військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді), за рішенням повноважного органу, який прийняв рішення про таке поновлення, виплачується грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, що вони недоотримали внаслідок незаконного звільнення (переміщення).

Пунктом 9.1. Інструкції №260 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Після закінчення двох місяців грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується тільки за рішенням Міністра оборони України.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення (п. 1.10 Інструкції №260).

Згідно положень п.1.11 Інструкції №260 військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді), за рішенням повноважного органу, який прийняв рішення про таке поновлення, виплачується грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, що вони недоотримали внаслідок незаконного звільнення (переміщення).

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України відповідно до вимог чинного законодавства не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача щодо звільнення солдата ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України відповідно до вимог чинного законодавства за своєю правовою природою є дискреційним.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції, в даному випадку, цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача щодо звільнення солдата ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України відповідно до вимог чинного законодавства, що належать виключно до компетенції командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині), зобов`язання військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі солдату ОСОБА_1 у порядку передбаченому законодавством України, а також визнання протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2017 року №165 (по стройовій частині).

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2017 року №35-РС (по стройовій частині).

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2017 року №165 (по стройовій частині).

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити фінансову заборгованість в повному обсязі солдату ОСОБА_1 у порядку передбаченому законодавством України.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України.

Суддя В.В Ільков