Справа № 554/3110/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р. Справа № 554/3110/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника третьої особи ОСОБА_10розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 12.07.2017р. по справі № 554/3110/17

за позовом ОСОБА_2

до Державної казначейської служби України , Інспектора Управління патрульної поліції в м.Полтаві Кулинич Лесі Василівни третя особа Департамент патрульної поліції

про визнання протиправною та скасування постанови,визнання дій протиправними,стягнення матеріальної шкоди і витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИЛА:

18.04.2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава із адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, Інспектора Управління патрульної поліції в м.Полтаві Кулинич Лесі Василівни, третя особа Департамент патрульної поліції, у якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №694303 від 25.03.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 170 грн. за ч. 6 ст. 121 КУпАП;

- визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Полтава ДПП Кулинич Л.В. в частині тимчасового затримання транспортного засобу Деу Ланос д.н. НОМЕР_1, шляхом його доставлення на спеціальний майданчик;

- стягнути з Державного бюджету України на його користь 1440 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої протиправними діями інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Полтава ДПП Кулинич Лесі Василівни;

- стягнути Державного бюджету України на його користь 3500 грн. витрат на правову допомогу.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що вважає постанову серії АР №694303 від 25.03.2017 року протиправною, незаконною, такою, що порушує його права, свободи та інтереси. Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності, а також тимчасове затримання автомобіля НОМЕР_2, шляхом його доставлення на спеціальний майданчик протиправним, оскільки він не був та не міг бути обізнаний про передчасну смерть першого довірителя, якого взагалі ніколи не знав.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 12.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Постанову серії АР №694303 від 25.03.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення в сумі 170 грн. за ч. 6 ст. 121 КУпАП визнано протиправною та скасовано.

Визнано протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Полтава ДПП Кулинич Лесі Василівни в частині тимчасового затримання транспортного засобу Деу Ланос д.н. НОМЕР_1, шляхом його доставлення на спеціальний майданчик.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1440 (одна тисяча чотириста сорок) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої протиправними діями інспектора роти № 2 батальйону УПП у м. Полтава ДПП Кулинич Лесі Василівни.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління патрульної поліції м. Полтави Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_2 3500 (три тисячі п'ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

Третя особа, Департамент патрульної поліції, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної Департамент патрульної поліції посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник третьої особи підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача та відповідача, не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника Департаменту патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії АР №694303 від 25.03.2017 року на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого у АДРЕСА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. за ч.6 ст.121 КУпАП за те, що він по вулиці Половка, 97 м. Полтави керував автомобілем НОМЕР_2, що не був перереєстрований у встановленому законом порядку у зв'язку з необхідністю внесення змін у реєстраційні документи згідно п. 2.9 ПДР (а.с. 10, 40).

Рішенням начальника Управління патрульної поліції у м. Полтаві від 04.02.2017 року вказану постанову було залишено без змін, а скаргу ОСОБА_2 без задоволення (а.с.11-12).

13.05.2011 року мешканка міста Карлівки ОСОБА_6 за генеральною довіреністю, зареєстрованою за № 126 уповноважила ОСОБА_7 та ОСОБА_8 користуватись і розпоряджатись (продати, обміняти, здати в оренду) за ціну та на інших умовах за їх розсудом належним їй на праві власності автомобілем Деу Ланос, 1998 року випуску, д.н. НОМЕР_1. Вказана довіреність надана з правом передоручення, в тому числі на продаж та керування і дійсна до 13.05.2021 року (а.с. 27-28).

23.08.2012 року ОСОБА_7 за генеральною довіреністю зареєстрованою за №4576 передоручив право керування та розпорядження вказаним автомобілем Деу Ланос, 1998 року випуску, д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Строк дії цієї довіреності також встановлений до 13.05.2021 року (а.с. 29).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст. 121 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема статті 121.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Щодо підстав складення оскаржуваної постанови та дій відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 6 ст. 121 КпАП України передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.).

Так, відповідно до п. 30.1 ПДР України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх у Державтоінспекції або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов'язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

З матеріалів справи вбачається, що під час несення служби по забезпеченню безпеки дорожнього руху екіпажем працівників патрульної поліції, до складу якого входила Кулинич Л.В., було виявлено порушення Правил безпеки дорожнього руху.

А саме, 25.03.2017 позивач керував автомобілем НОМЕР_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Власник транспортного засобу (відповідно до техпаспорту) є ОСОБА_6, котра померла 25.12.2012 (відповідно до бази даних МВС НІС «АРМОР»).

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦКУ, право власності у разі смерті власника припиняється.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 248 ЦКУ, представництво за довіреністю припиняється у разі: смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.2 ст. 248 ЦКУ, з припиненням представництва за довіреністю втрачає чинність передоручення.

Обов'язковість перереєстрації транспортних засобів у разі смерті власника передбачена вимогами Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388 (далі - Положення).

Відповідно до п.З Положення Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС.

Відповідно до пункту 7 Положення, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Пунктом 33 Порядку передбачено, що перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

П. 2.9. Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінсгіекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення.

Отже, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_3, який не був перереєстрований у встановленому законом порядку, у зв'язку з необхідністю внесення змін у реєстраційні документи, чим порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р.

Враховуючи вказані нормативно правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач правомірно притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу, у розмірі 170 грн.

Щодо доводів позивача, стосовно того, що він звертався неодноразово до органів МРЕВ ДАІ з метою перереєстрації автомобіля, однак через необхідність фінансових затрат, перереєстрацію автомобіля не проводив, колегія суддів зазначає наступне.

Під час звернення до підрозділів МРЕВ ДАІ, ОСОБА_2 мав можливість перевірити по всеукраїнській базі даних НАІС ДДАІ МВС інформацію про транспортний засіб «Деу Ланос» д.н.з. НОМЕР_1, наприклад таку як наявність накладених обтяжень (арешту) на автомобіль, перебування автомобіля у розшуку, в т.ч. смерть власника, такі дії є доцільними, оскільки довіреність не надає права власності на рухоме майно, а лише право розпоряджатись ним від імені власника.

Тобто, за боргові зобов'язання автомобіль міг перебувати під арештом чи в розшуку, так як дані обтяження накладаються на все майно, що належить на праві власності боржникові (власнику автомобіля).

Щодо позовної вимоги, про визання протиправними дій інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Полтава ДПП лейтинанта поліції Кулинич Лесі Василівни в частині тимчасового затримання транспортного засобу "DAEWOO Lanos" 1998 р.в., д.н.з. НОМЕР_1, шляхом його доставлення на спеціальний майданчик, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 265-2 КУпАП, У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно вимог Постанови КМУ від 17.12.2008 № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставления на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Вказаний вище пункт 7 Порядку передбачає, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС, забороняється.

Таким чином, судом першої інстанції безпідставно визнано дії інспектора протиправними та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1440,00 гри. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої нібито протиправними діями інспектора роти №2 батальйону УПП у м.Полтава Кулинич Л.В.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції зроблені передчасні висновки, щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Октябрського районного суду м. Полтава від 12.07.2017 року по справі № 554/3110/17, прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 1, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 12.07.2017р. по справі № 554/3110/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Інспектора Управління патрульної поліції в м.Полтаві Кулинич Леся Василівна, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, визнання дій протиправними, стягнення матеріальної шкоди і витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст постанови виготовлений 23.10.2017 р.