Справа № 820/1564/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 р.Справа № 820/1564/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 820/1564/17

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання незаконними та скасування рішення державного акту,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулись до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просили:

- визнати незаконним та скасувати рішення Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 03.09.2010 "Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3";

- визнати незаконним та скасувати державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_3 про право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 820/1564/17 провадження у справі - закрито.

Роз'яснено позивачам, що що розгляд та вирішення даної справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства

Позивачі, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій просять суд апеляційної інстанції її скасувати, та направити справу для продовження розгляду.

Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі, просили її задовольнити.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 в судовому засіданні також підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Представник відповідача, Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, та третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів, представників сторін та представника третьої особи, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19.05.2016 по справі № 635/8159/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Харківська регіональна філія державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру", ОСОБА_4, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування запису про його державну реєстрацію, припинення права власності на земельну ділянку, поновлення порушеного права користування земельною ділянкою і поновлення її меж, зобов'язання вчинити певні дії було задоволено частково позовні вимоги позивача.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що договір купівлі-продажу 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений 29 серпня 1989 року державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори Богуновою Н.В. реєстровий №2-2597 належить ОСОБА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.11.2016 залишено без змін рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що справа № 635/8159/13-ц перебуває у провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, проте рішення по суті ще не прийнято.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Таким чином, в силу положень ст. 319 ЦПК України, рішення Харківського районного суду Харківської області від 19.05.2016 та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 21.11.2016 є такими, що набрали законної сили.

Дослідженням зазначених судових рішень, які набрали законної сили, встановлено, що серед заявлених ОСОБА_1 вимог, які розглядались в порядку ЦПК України, містяться, зокрема, вимоги про оскарження рішення Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області "Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3" та державного акту, виданого на ім'я ОСОБА_3 про право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га за адресою: АДРЕСА_2, щодо яких у судовому порядку їй було відмовлено.

Такі ж саме позовні вимоги пред'явлені ОСОБА_1 у справі № 820/1564/17.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правомірно закрив провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішення та державного акту.

Щодо клопотання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про закриття провадження по справі з тих підстав, що таку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції розглянув дане клопотання відносно позовних вимог ОСОБА_2 пред'явлених до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішення та державного акту, оскільки в частині позовних вимог ОСОБА_1 провадження у справі закрито з інших підстав, що викладені вище.

Так, в частині позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку про наявність спору про право, який належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справою адміністративною юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст. 3 КАС).

За змістом частини другої статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, чинне законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Суд зауважує, що для з'ясування характеру спору необхідно враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Водночас, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Дана позиція узгоджується з приписами Постанови Пленуму ВАС України № 8 від 20.05.2013 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів".

Окрім того, колегія суддів зазначає, що специфіку публічно-правового спору визначає не тільки його суб'єктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно пов'язане з цим питання меж повноважень адміністративного суду.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є суб'єктний склад сторін (однією із сторін повинен бути суб'єкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим суб'єктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством).

Судом встановлено, що фактично, підставою виникнення спірних правовідносин слугувала обставина наявності державного акту на право власності громадянина ОСОБА_3 на земельну ділянку, яка використовується позивачами як територія власного домоволодіння.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками ( ч. 1 ст. 78 ЗК України).

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування унормовані ст. 122 ЗК України.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Питання стосовно набуття права власності на земельні ділянки є питанням врегулювання майнових відносин (цивільних відносин), заснованих на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку виник спір про право, який не відноситься до юрисдикції адміністративного суду, а відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.107 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Також необхідно зазначити, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок в оренду, у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Зазначеною позицію також займає Верховний суд України, яку він виклав у Постанові від 24.02.2015 у справі за №21- 34а15.

Згідно ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа не підлягає розгляду Харківським окружним адміністративним судом у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 157 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про закриття провадження по справі щодо позовних вимог ОСОБА_2 пред'явлених до Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування рішення та державного акту, оскільки остання не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись відповідним місцевим загальним судом, за правилами ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2017р. по справі № 820/1564/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 24.10.2017 р.