Справа № 804/703/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 жовтня 2017 року м. Київ К/800/33253/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 06 грудня 2016 року про примусове виконання виконавчого напису №8385, виданого 26 вересня 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 100000 грн.

Судами встановлено, що 26 вересня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 8385) про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2701699,99 грн, реєстраційний номер облікової карти платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, місце народження: м. Дніпропетровськ, місце роботи - фізична особа - підприємець, які є його боргом за кредитним договором № DNU0GA08661330 від 26 червня 2007 року, укладеними між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк».

Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Державної виконавчої служби Лисичанського міського відділу Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою від 02 грудня 2016 року вих. № 3136 про прийняття до виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 26 вересня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 8385 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 100000 грн. У заяві ставиться питання про відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника, накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. До заяви додані оригінал виконавчого напису та копія довіреності представника Приватбанку.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06 грудня 2016 року (ВП 53065254), державним виконавцем Безволенко А.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 26 вересня 2016 року № 8385. Зобов'язано боржника подати декларацію про доходи і майно та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 10000,00 грн. Також, у постанові вказані адреси боржника - АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06 грудня 2016 року (ВП 53065254), державним виконавцем Безволенко А.С. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснення відчуження будь-якого належного йому майна, лише в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що у заяві від 02 грудня 2016 року (вих. №3136) стягувачем зазначалося місце проживання боржника - 93100, АДРЕСА_2 і заборгованість в розмірі 100000 грн, а в постанові про відкриття виконавчого провадження від 06 грудня 2016 року усі відомі адреси боржника - АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, що виключає протиправність оскаржуваної постанови державного виконавця.

До того ж, у разі з'ясування обставин щодо іншого місця проживання, перебування, роботи боржника або іншого місцезнаходження його майна, на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, має бути вирішене питання щодо передачі виконавчого провадження, що також виключає обставини протиправності оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відтак, у заяві про примусове виконання рішення, стягувачем можуть додатково зазначатися відомості, зокрема, щодо місцезнаходження боржника і необхідна сума стягнення, та обов'язок державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, з дотриманням визначених правил щодо місця виконання рішення, виходячи з наявної у нього інформації, зокрема, щодо місцем проживання, перебування, роботи боржника та місцезнаходження його майна.

Отже, відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки, на підставі пункту 6 розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого, тому у випадку встановлення державним виконавцем іншого місця проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна має бути вирішене питання щодо передачі виконавчого провадження.

Крім того, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, позивачем була подана заява про передачу виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби, проте відомості про результати розгляду цієї заяви йому не відомі.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що оскаржувана постанова державного виконавця є протиправною та такою, що винесена на підставі недостовірної інформації.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак