Справа № 751/1765/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/1765/17 Головуючий у 1-й інстанції: Маслюк Н.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А
18 жовтня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Чаку Є.В.,
суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.
за участю секретаря Муханькової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним та скасування рішення Міністерства оборони України № 19 від 24.02.2017 року в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де проводилися бойові дії; зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день виплати допомоги, встановленому п. 6 ч. 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року; встановлення судового контролю за виконанням Міністерством оборони України протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, подати звіт про виконання рішення суду.
Новозаводський районний суд міста Чернігова своєю постановою від 05 липня 2017 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнав неправомірним та скасував рішення Міністерства оборони України № 19 від 24.02.2017 року в частині відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах де велись бойові дії. Зобов`язав Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії у розмірі 150 кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 липня 2017 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині польова пошта № НОМЕР_1 у період з 29 вересня 1983 року по 01 лютого 1986 року. Крім того, у період з 26 грудня 1983 року по 01 лютого 1986 року брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Республіці Афганістан, що підтверджується довідками Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату № 3876 від 28.10.2014 року та № 3/55 від 24.01.2013 року.
Також відповідно до витягу з протоколу № 632 від 18 березня 2013 року Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України позивачу було встановлено причинний зв`язок поранення з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії АВА № 004367 від 02.10.2014 року позивачу вперше була встановлена ІІІ група інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
20.10.2015 року, при повторному огляді позивачу підтверджено ІІІ групу інвалідності.
24.12.2015 року позивач звернувся з заявою на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , де перебуває на обліку, про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року. Військовий комісар у свою чергу направив зазначені матеріали на 26 аркушах до Чернігівського ОВК, що підтверджується листом № 6297 від 24.12.2015 року. Останній, 25.12.2015 року, відповідно до п. 13 Порядку № 875, направив заяву та додані до неї документи на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, зазначивши думку командування про те, що ОСОБА_1 має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Відповідно до витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України № 36 від 20.05.2016 року було прийнято рішення про повернення на доопрацювання документів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
В подальшому, позивач звертався до суду з приводу визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання заяви з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17.10.2016 року у справі № 751/7908/16-а задоволено вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з доданими до неї документами і прийняти рішення у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». Дане рішення ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року залишено без змін.
Як убачається з матеріалів справи, 24.02.2017 року Міністерством оборони України на засіданні комісії розглянуто документи про призначення і виплату одноразової грошової допомоги та враховуючи, що відсутнє підтвердження обставин поранення ОСОБА_1 , йому було відмовлено у призначенні даної допомоги.
Позивач, не погоджуючись з такою відмовою, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Згідно із статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»).
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до ч. 1 ст. 16-2 Закону у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, яка зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 1 пункту 6 Порядку визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів Міністерства оборони України про те, що позивачем не надано документ, що свідчить про обставини поранення, з наступних підстав.
Так, Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВА № 004367 від 02 жовтня 2014 року позивачу вперше встановлено інвалідність ІІІ групи, дата огляду 01 липня 2016 року, причина інвалідності: поранення (контузія), які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 18).
Відповідно до п. 21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 36 від 06 лютого 2001 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 2 від 04 січня 1994 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення № 402).
Таким чином, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювалися обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Крім того, висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 170/Ж від 31.01.2013 року містить інформацію про те, що при огляді позивача було виявлено рубець, який є наслідком її загоєння, який міг утворитися внаслідок осколкового поранення, та який міг бути спричинений під час проходження строкової служби під час виконання бойових дій у 1984 році (а/с 16).
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду III групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а тому позовні вимоги в частині визнання неправомірним та скасування рішення Міністерства оборони України № 19 від 24.02.2017 року, зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, підлягають задоволенню.
Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції були порушені правила визначення підсудності даного спору та недотримання вимог ст. 24 КАС України, апеляційна інстанція зазначає наступне.
Так, за ч. 4 ст. 6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.
Стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із посиланням на яку позивач просить зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, визначає, зокрема, підстави соціального захисту військовослужбовців, інвалідність яких настала після звільнення зі служби.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Більш того, рішення ВАСУ, на яке посилається апелянт було постановлено у справі, по якій позов подано до доповнення ч. 1 ст. 18 КАС України пунктом 1, тобто на той час спеціальної норми визначення предметної підсудності аналогічних спорів не було.
В свою чергу, ч. 1 ст. 24 КАС України є допоміжною нормою для визначення кількісного складу суду при розгляді справ, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність міністерства, виключно в окружному адміністративному суді, а тому не поширюється на здійснення судочинства у місцевих загальних судах та не підлягає застосуванню ними.
Отже, справу розглянуто повноважним складом суду.
Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 липня 2017 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Повний текст ухвали виготовлено 19.10.2017 року.