Справа № 726/1177/17
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1177/17
Провадження №2-а/726/36/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі головуючого судді: Асташев С. А. при секретарі Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектор роти № 2 батальйону УНП в м. Чернівці капрала поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в місті Чернівцях про визнання дій інспектора незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 08.07.2017 року, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, до інспектора роти № 2 батальйону УНП в м. Чернівці капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що 08.07.2017 року інспектором роти № 2 батальйону УНП в м. Чернівці капралом поліції було винесено постанову серії АР № 653823, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, відповідно до якої, позивач, керуючи транспортним засобом марки «Мітсубісі лансер», державний номерний знак НОМЕР_1, 08.07.2017 року у м. Чернівці по вул. Стеценка, він здійснив зупинку/стоянку ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території, чим своїми діями суттєво перешкоджав виїзду з двору по вул. Стеценка, 2 , чим порушив п. 15.9 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не здійснював ані стоянку ані зупинку у вказаному місці. Того дня його автомобіль він передав у користування іншій особі, яка здійснила стоянку. В подальшому, прийшовши на місце знаходження автомобіля, він виявив працівників поліції, які склали відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення.

Окрім того, у тексті вказаної постанови не вірно вказано про саму суть правопорушення, оскільки автомобіль знаходився на вказаному місці тривалий час без мети посадки або висадки пасажирів, завантаження вантажу або виконання інших вимог ПДР України, а тому не може бути порушено правило зупинки, натомість відповідальність повинна наставати за порушення правил стоянки. Притягнення його до відповідальності за діяння якого він не вчиняв буде необґрунтованим.

Зазначає, що вказані обставини виключають у його діях склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Також вказує, що працівником поліції було допущено ряд процесуальних порушень при складанні постанови, а саме: не оголошено посадову особу, яка здійснює розгляд справи, не розяснено права, в тому числі право на юридичну допомогу, не надано доказів вчинення правопорушення, про що клопотав позивач, не надано можливості ознайомитись із матеріалами справи.

На підставі викладеного просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 653823 від 08.07.2017 року, про накладення адміністративного стягнення у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним в позові, вказав, що того дня він передав керування транспортним засобом своєму брату, однак відмовився давати пояснення щодо нього на підставі ст. 63 Конституції України. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив вказану постанову скасувати.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні вказав, що відповідач під час патрулювання виявив, що водій вказаного транспортного засобу, яким є позивач, здійснив зупинку у вказаному місці, чим порушив ПДР України. Після чого відповідач підійшов до водія та в подальшому склав відносно нього оскаржувану постанову. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення АР № 653823 від 08.07.2017 року, ОСОБА_1 на автомобілі «Мітсубісі лансер», державний номерний знак НОМЕР_1, у м. Чернівці по вул. Стеценка, здійснив зупинку/стоянку ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території, чим своїми діями суттєво перешкоджав виїзду з двору по вул. Стеценка, 2 , чим порушив п. 15.9 ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Пункт 15.9. ПДР України врегульовує правила зупинки транспортних засобів та містить в собі підпункти, які позначені літерами, однак у оскаржуваній постанові не зазначено такого підпункту. Із тексту постанови вбачається, що правопорушник здійснив зупинку/стоянку ближче 10 метрів до виїзду з прилеглої території, чим своїми діями суттєво перешкоджав виїзду з двору по вул. Стеценка, 2.

Вказані відомості у тексті постанови, а саме формулювання суті правопорушення словами «стоянку/зупинку» та відсутність підпункту у вказаному пункті Правил Дорожнього Руху України є недопустимим, оскільки дають можливість неоднозначного розуміння суті правопорушення та підстав для притягнення до відповідальності для особи щодо якої складено постанову.

Окрім того, судом встановлено, що обставини вчиненого правопорушення не відповідають відомостям вказаним у оскаржуваній постанові. Так, у постанові зазначається про порушення позивачем п. 15.9 ПДР України, який забороняє зупинку транспортного засобу у визначених місцях.

Відповідно до п.1.10. розділу 1 ПДР України «зупинка» - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Таким чином, «зупинка» полягає в тому, що водій умисно зупиняється з метою висадки або посадки пасажира, а також з метою завантаження або відвантаження вантажу. Зупинкою також вважається припинення руху транспортного засобу через причини, не пов'язані з посадкою або висадкою пасажирів, завантаженням або відвантаженням вантажу, але пов'язані з вимогами Правил поступитися дорогою іншим учасникам дорожнього руху та ін. Крім того зупинка є короткотривалим процесом (до 5 хвилин чи більше).

Як вбачається із письмових пояснень свідка ОСОБА_3, вказаний транспортний засіб було припарковано біля її будинку № 2 по вул. Стеценка у м. Чернівці близько 8 години.

Такі ж самі пояснення, щодо часу здійснення зупинки транспортного засобу за вказаною адресою надав і свідок ОСОБА_4

Як вбачається із наданих відповідачем у якості доказів відеоматеріалів, знятих нагрудним відеореєстратором працівника поліції, інспектор поліції, близько 11 години 40 хвилин виявивши транспортний засіб за вказаною адресою, встановив на нього прилад для блокування коліс, який встановлюється у випадку відсутності на місці вчиненого правопорушення власника або користувача транспортного засобу. Однак після цього, на місці вчинення правопорушення зявився позивач, після чого інспектор поліції демонтував вказаний прилад блокування коліс.

Вказані докази спростовують посилання відповідача про те, що здійснюючи патрулювання він виявив водія транспортного засобу, яким є позивач, який керував автомобілем у момент зупинки у вказаному місці.

Окрім того, працівник поліції особисто не міг виявити особу, що керувала транспортним засобом, оскільки автомобіль зупинився у вказаному місці близько 8 години та був розміщений там приблизно до 11 години 40 хвилин. Таким чином автомобіль знаходився без водія на вказаному місця близько 3 годин 40 хвилин. Враховуючи наведене, оскільки автомобіль знаходився на місці вчинення правопорушення тривалий час та у діях особи, яка ним керувала не було умислу на короткострокове припинення руху на час до 5 хвилин або більше, з метою посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог ПДР України (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо), у діях правопорушника не може бути виявлено ознак порушення правил «зупинки». Натомість чітко встановлюється порушення правил «стоянки», що відповідно до п.1.10. розділу 1 ПДР України є припиненням руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Хоча порушення правил зупинки та стоянки і входять до складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, однак є зовсім різними видами діянь та абсолютно окремими підставами для притягнення до адміністративної відповідальності так само, як і перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам та інші підстави, які також охоплюються складом правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, поняття «стоянка» та «зупинка» не є тотожними та особа несе відповідальність за вчинення кожного із цих діянь окремо. Враховуючи викладене, особа, яка керувала транспортним засобом, своїми діями не порушувала правил зупинки, як про це вказано у постанові про накладення адміністративного стягнення, а тому у її діях відсутній склад інкримінованого їй правопорушення.

Окрім того, субєктом правопорушення є водій транспортного засобу, який порушив правила зупинки чи стоянки.

Відповідно до п.1.10. розділу 1 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так у основу доказів про вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення покладено пояснення свідка ОСОБА_3 а також відеозапис із камери спостереження.

Відповідно до пояснень ОСОБА_3, вона бачила із вікна свого будинку чоловіка, який припаркував автомобіль біля її дому, однак вона не встигла вийти та поспілкуватись із ним.

Із відеозапису камери спостереження видно, що невстановлена особа чоловічої статі по вул. Стеценка, 2 у м. Чернівці виходить із автомобіля «Мітсубісі лансер» та відкриває багажник автомобіля.

Згідно ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані докази, судом не може бути однозначно підтверджено чи спростовано, що позивач і особа, яку бачила свідок та яку видно на відеозаписі камери спостереження є однією і тією ж особою, оскільки свідок не бачила обличчя цієї особи та особисто з ним не спілкувалась. На відеозаписі також не видно обличчя особи та якість відеозапису не дає можливості чітко встановити її та однозначно стверджувати про те, що цією особою є саме позивач.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, коли існують сумніви щодо доведеності вини правопорушника у вчиненому правопорушенні, зокрема щодо керування транспортним засобом саме позивачем, згідно вимог Конституції України такі сумніви трактуються на його користь.

Інших доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що саме позивач є субєктом вчинення правопорушення сторонами не надано.

Окрім того, відповідно до п. 4 розділу І інструкції № 1395 від 07.11,2015 р. передбачено, що уразі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка

розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Дослідивши відеозапис, знятий нагрудним відеореєстратором працівника поліції, де зафіксовано момент складання постанови та інші обставини, судом встановлено, що при складанні оскаржуваної постанови інспектором поліції позивачу не було розрозяснено його права та обовязки, зокрема і право користуватися юридичною допомогою. Окрім того, під час складання постанови, позивач неодноразово звертався (в тому числі в письмовій формі) до відповідача із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, надання йому доказів його вини, зокрема відеозапису та пояснення свідків, однак такі клопотання відповідачем були проігноровані.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 7, 8 ЗУ «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Таким чином був порушений процуальний порядок розгляду справи та процесуальні права позивача, що є недопустимим з боку посадової особи, уповноваженої державою на виконання делегованих їм повноважень.

У відповідності ч.1 п.1. ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю

Враховуючи наведене, та на підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 8 ЗУ «Про національну поліцію» ст. ст. 7, ч. 3 ст. 122, 283, 279, 268, 247 КУпАП, ст.ст. 69, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 15.9, 1.10 ПДР України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону УНП в м. Чернівці капрала поліції ОСОБА_2, серії АР № 653823 від 08.07.2017 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ч.1 п.1. ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду, через Садгірський районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Головуючий суддя ОСОБА_5