Справа № 162/797/17
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/797/17
Провадження № 2-а/162/273/2017
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2017 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про відкриття виконавчого провадження. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою Любешівського районного суду Волинської області від 13.01.2015 року по справі №162/2277/14-а зобовязано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області у період з 17 червня по 02 серпня 2014 року включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткову пенсію як постраждалій від Чорнобильської катастрофи категорії 1, інваліду ІІІ групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком. Перерахунок та виплату додаткової пенсії здійснити, виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з врахуванням виплачених сум. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області у період з 17 червня по 02 серпня 2014 року включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на радіоактивно забрудненій території у зоні добровільного гарантованого відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат з врахуванням виплачених їй сум. Зазначив, що 27.06.2017 року заступником начальника ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №53165404, якою зобов'язано стягнути з боржника - управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області (реорганізоване шляхом злиття у ОСОБА_4 об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988) витрати на проведення виконавчих дій у сумі 179,86 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважає, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №53165404 від 27.06.2017 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона суперечить вимогам, передбаченими Законом України „Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року та коштів на погашення витрат виконавчого провадження в кошторисі витрат ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області не передбачені.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного сектору ОСОБА_7 не з'явилась, у поданому клопотанні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила їх задовольнити та розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_8 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_6 у судове засідання на розгляд справи також не зявився та подав до суду клопотання: про заміну відповідача ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №162/797/17 на належного відповідача - ОСОБА_8 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області; просив передати дану справу за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду та об'єднати позови по адміністративних справах №№162/803/17, 162/776/17, 162/799/17, 162/797/17, 162/802/17, 162/782/17, 162/800/17 в одне провадження.

За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

На підставі частини 1 статті 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 21.09.2017 року позивачу було поновлено строк звернення до суду.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є підставним і підлягає до повного задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що постановою Любешівського районного суду Волинської області від 13.01.2015 року по справі №162/2277/14-а зобовязано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області у період з 17 червня по 02 серпня 2014 року включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткову пенсію як постраждалій від Чорнобильської катастрофи категорії 1, інваліду ІІІ групи, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком. Перерахунок та виплату додаткової пенсії здійснити, виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з врахуванням виплачених сум. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області у період з 17 червня по 02 серпня 2014 року включно здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на радіоактивно забрудненій території у зоні добровільного гарантованого відселення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат з врахуванням виплачених їй сум.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного судового рішення стягувачу було видано виконавчий лист №162/2277/14-а від 18.02.2015 року який перебував на виконанні у ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

21.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову ВП №47307369 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №162/2277/14-а від 18.02.2015 року. Відповідно до штемпеля вхідної кореспонденції управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області отримало вказану постанову 07.05.2015 року.

12.05.2015 року розпорядженням управління ПФУ №111102 постанова державного виконавця від 21.04.2015 року ВП №47307369 була виконана в частині нарахування та відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України виконавчий документ був повернений стягувачу.

27.06.2017 року заступником начальника ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №53165404 у розмірі 179,86 грн.

Надаючи правове обгрунтування вказаним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про виконавче провадження №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тому, в даному випадку підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 25.02.2015 року №257/5).

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частина 1 ст.11 даного Закону встановлює, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.7 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою також такі виконавчі документи, як постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно до ч.5 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься у випадку повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

В пункті 3.13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 зазначено, що у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4 даної Інструкції, а саме, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як підсумок, суд приходить до висновку, що державний виконавець зобовязаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Як вбачається із наданих суду матеріалів справи постанова ВП №53165404 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 179,86 грн. була винесена з порушенням строків та норм чинного на момент виникнення правовідносин законодавства.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження кошти виконавчого провадження складаються з: коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Частина 2 ст.41 вказує на те, що витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

В ч.3 ст.41 зазначається, що витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 4 ст.41 передбачає те, що до витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

У звязку з вищевказаним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області невірно здійснено розрахунок витрат виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до п.11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 13 грудня 2010 року №3 відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. ОСОБА_8 державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, судам необхідно мати на увазі, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно Державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

У звязку з вищенаведеним суд вважає за потрібне задовільнити клопотання відповідача та замінити відповідача ОСОБА_3 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на належного відповідача - ОСОБА_8 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та просив передати дану справу за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.18 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті підсудні місцевим загальним судам. До тієї ж думки прийшов і Вищий адміністративний суд України у Постанові Пленуму Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби №3 від 13.12.2010 року та Постанові Пленуму №10 від 12.09.25014 року.

За змістом ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і підставність для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 18, 52, 71, 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії ОСОБА_8 державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області неправомірними.

Скасувати постанову Головного територіального управління юстиції у Волинській області про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №53165404 від 27.06.2017 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, у разі проголошення її резолютивної частини - у цей же строк з дня виготовлення постанови у повному обсязі.

Головуючий: