Справа № 306/1576/17
Суддя: Тхір О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1576/17
Провадження № 2-а/306/49/17
Рядок статзвіту № 18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Тхір О.А.,

за участю секретаря - Касинець В.В.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Горнодь В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про визнання дій інспектора СРПП Свалявського ВП неправомірними, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, та закриття провадження у справі-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора СРПП Свалявського ВП капітана поліції Горнодь В.Ю., в якому просить визнати дії інспектора СРПП Свалявського ВП капітана поліції Горнодь В.Ю. по винесенню постанови серії БР № 987040 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 22.07.2017 року неправомірними, та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 987040 від 22.07.2017 року, закрити провадження у справі.

Як на підставу завлених вимог позивач посилається на те, що його незаконно притягнено до адміністративної відповідальності, оскільки адміністративне правопорушення не вчиняв, а у відповідача відсутні докази вчинення ним такого, зокрема відсутня відеофіксація події. Вважає, що вищевказана постанова складена формально, інспектор неуповноважений накладати стягнення.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2017 року- залучено до участі в справі № 306/1576/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Свалявського ВП капітана поліції Горнодь В.Ю. про визнання дій інспектора СРПП Свалявського ВП неправомірними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - другого відповідача Свалявське відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП - постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або у районний, районний у місті, міський чи міжміський суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові. Крім того та надав суду пояснення, в яких зазначив, що правопорушення не вчиняв, і на місці зупинки вини не визнавав, однак, інспекторами поліції все одно було накладено на нього стягнення без пред'явлення належних та допустимих доказів та без офрмлення протоколу, та стверджує, що поліцейський не мав таких повноважень (щодо накладення стягненння) просить позов задовольнити повністю, постанову скасувати та провадження по справі закрити.

В судовому засіданні представник відповідача Свалявського ВП Мукачівського ВП ГУНПв Закарпатській області проти заявлених вимог заперечує повністю. В показаннях наданих суду зазначив, що в зазначений в постанові час та місці, під час несення служби ще з двома інспекторами, ним було виявлено, що позивач, керуючи автомобілем по вулиці Визволення, розмовляв по мобільному тлефоні, внаслідок чого автомобіль було зупинено та накладено стягнення на позивача у розмірі 425,00 грн., який позивач оплатив, що на його думку свідчить про визнання позивачем вини у вчиненні зазначеногоправопорушення. Просить у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю, оскільки постанова є законною, а він діяв в межах наданих повноважень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи адміністративного позову, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 280 КУпАП - орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом встановлено, що 22.07.2017 року інспектораом СРПП Свалявського ВП капітаном поліції Горнодь В.Ю. складено постанову серії БР № 987040, якою позивача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно постанови вбачається, що 22 липня 2017 року о 20:10 годині в м. ЧСвалява по вул. Визволення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Дачіа Логан" д.н.з. НОМЕР_1 з засобом зв'язку, а саме розмовляв по мобільному телефоні, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КУпАП - до адміністративної відповідальності може бути притягнута лише особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних заходів, що мають функцію фото і кіно зйомки, відеозапису чи записів фото і кінозйомки, відеозапису які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно пояснень позивача він вину у вчиненому не визнає, правопорушення не вчиняв, вважає дії інспектора неправомірними, зазначає, що незаважаючи на це та всупереч вимогам ст. 258 КУпАП, інспектор поліції не оформив належним чином матеріали за ознаками правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 122 КУпАП, та не склав протокол про адміністративне правопорушення, не зібрав та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.122 КУпАП - до адміністративної відповідальності притягуються водії транспортних засобів за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук.

Відповідно до вимог ч.2 ст.72 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно пояснень відпвідача позивач 22.07.2017 року керував автомобілем та розмовляв в той час по мобільному телефону, який утримував рукою біля вуха.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків інспектори СРПП Свалявського ВП ОСОБА_5, та ОСОБА_6, кожен зокрема, дали показання, які об'єктивно та послідовно узгоджуються з поясненнями відповідача Горнодь В.Ю. Зокрема, свідки показали, що в зазаначений в постанові час та місці несли службу, їх було троє. Вони, кожен зокрема, вказали, що бачили як під час руху автомобілем позивач ОСОБА_1, розмовляв по телефону, утримуючи йорго в руці. Крім того, свідок ОСОБА_6, додатково показав, що після зупинки ОСОБА_1, в останнього навіть не було при собі посвідчення водія, однак правопорушення не зафіксували, оскільки пішли на зустріч водію та дозволили йому відлучитись на кілька хвилин, щоб принести документи.

При вирішенні спору про визнання дій інспектора СРПП Свалявського ВП капітана поліції Горнодь В.Ю. неправомірними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних обставин, встановлених в судовому засіданні, зважає на пояснення свідків, а також бере до уваги те, що відповідачем по справі не надано ніяких належних та допустих доказів, які підтверджують факт користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку ОСОБА_1, належним чином не підтверджена провина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, в постанові не зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи; не зазначено обставини, що обтяжують або пом'якшують відповідальність, що позбавляє суддю всебічно, повно і об'єктивно за'ясувати обставини даної справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП - скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову позивачем отримано 22.07.2017 року, позов до суду подано 28.07.2017 року, тобто у строк, встановлений Законом.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

При цьому суд враховувує, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того судом також встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, частина друга і третя статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та з обставин встановлених в судовому засіданні, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, під час зупинки транспортного засобу вину у вчиненні правопорушення не визнавав, та оспорював дане порушення, однак всупереч вимогам ст. 258 КУпАП, уповноважена посадова особа - інспектор поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складав.

В порушення вимог закону, відповідач крім того, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин вчинення порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрано не було.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відсутні будь-які достовірні, належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що в судовому засіданні відповідачем не доведено наявності складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в діях позивача, тому постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР№ 987040 інспектора СРПП Свалявського ВП капітаном поліції Горнодь В.Ю. 22.07.2017 р., складену на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП слід скасувати.

Разом з тим, в задоволенні позовної вимоги про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

На підставі вищенаведеного, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати.

Керуючись ст. ст. 18, 19, 71, 72, 122, 128, 159, 160, 163, 167 КАС України, ст.ст. 8, 9, 251, 280, 288 ч.3, 289 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання дій інспектора СРПП Свалявського ВП неправомірними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора СРПП Свалявського ВП капітана поліції Горнодь В.Ю. - неправомірними.

Постанову серії БР № 987040 від 22 липня 2017 року, складену інспектором СРПП Свалявського ВП капітаном поліції Горнодь В.Ю. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у розмірі 425 грн. - скасувати.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Свалявський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуюча:

Суддя Свалявського районного суду

Закарпатської області О. А. Тхір