Справа № 335/11336/17
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

представника позивача Орешко О.А.,

відповідача ОСОБА_2,

перекладачів ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, адміністративну справу за позовом управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі - УДМС України в Запорізькій області) звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про його примусове видворення за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2 прибув на територію України у приватних справах. Законні підстави для подальшого перебування в Україні у відповідача відсутні. Рішення про примусове повернення до теперішнього часу не виконав, продовжує злісно ухилятись від виконання такого рішення. Відповідач грубо порушує законодавство України, у зв'язку з чим має бути примусово видворений з України.

Просили суд примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні в цілому проти позову не заперечував, однак просив суд надати час два тижня для завершення роботи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

14.07.2017 працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Запорізькій області виявлений громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ НОМЕР_1, виданий Республікою Узбекистан 28.04.2005, терміном дії до 29.01.2023 (арк. справи 11 - 16).

14.07.2017 час перевірки законності перебування на території України працівниками УДМС було встановлено, що 10.04.2017 відповідач прибув на територію України у приватних справах через КПП «Харків - пасажирський» за вищевказаним паспортом.

Протягом 180 денного періоду (з 15.01.2017 по 14.07.2017) відповідач перебував в Україні з 10.04.2017 по 14.07.2017 (96 днів).

З питань продовження строку перебування на території України відповідач до ДМС не звертався.

14.07.2017 у відношенні відповідача було складено протокол МЗП 136476 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП (арк. справи 17 - 18).

Постановою заступника начальника УДМС України в Запорізькій області від 14.07.2017 накладено адміністративне стягнення ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень (арк. справи 18).

Штраф ОСОБА_2 сплачено у повному обсязі та у встановленні законодавством строки, що підтверджується квитанцією від 17.07.2017 № 8.

УДМС України в Запорізькій області від 14 липня 2017 року № 28 прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, яке супроводжувалось забороною подальшого в'їзду в Україну строком на три роки до 14.07.2020.

Дане рішення відповідачем в судовому порядку не оскаржувалось та є чинним.

Відповідач отримав другий примірник рішення про його примусове повернення та зобов'язався виїхати за межі України не пізніше 28.07.2017.

Судом встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений, що у випадку невиконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення.

20.09.2017 громадянин ОСОБА_2 був виявлений працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Запорізькій області за адресою: АДРЕСА_1 під час перевірки виконання рішення про примусове повернення, яке відповідач мав виконати до 28.07.2017.

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засаді змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства, зокрема, про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Як випливає із положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

З огляду на вищенаведене позивачем прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

В судовому засіданні встановлено, що вищевказане рішення про примусове повернення відповідача за межі України відповідач на даний час не виконав.

Окрім цього, суд вважає за необхідне наголосити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у Запорізької області із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлені судом обставини, а саме відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного законного джерела існування, дозволу на працевлаштування, порушення Законодавства України та притягнення до адміністративної відповідальності, свідчать про те, що останній порушив вимоги ст.ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та, відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього Закону підлягає примусовому видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, оскільки з 28.07.2017 р. до теперішнього часу громадянин республіки Узбекистан ОСОБА_2 на Батьківщину не відбув.

Враховуючи викладене, суд приходить вважає встановленим той факт, що іноземний громадянин ОСОБА_2 знаходиться на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України, законних підстав перебування його на території України судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору відповідно до п. 13 ст. 183-7 КАС України, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 18, 162, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий 28 квітня 2005 р., терміном дії до 29 січня 2023 р.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення постанови. Оскарження постанови не зупиняє її негайного виконання.

Суддя І.П. Соболєва