Справа № 711/4631/17
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/4631/17

Номер проваджегння 2-а/711/178/17

17 жовтня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідачів протиправними та стягнути з відповідачів на його користь одноразову грошову допомогу в разі втрати працездатності у зв'язку із отриманням інвалідності від захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справі в розмірі 336800грн.

В обґрунтування позову зазначено, що під час проходження служби в органах внутрішніх справ позивачем була отримана травма, внаслідок якої він частково втратив працездатність і йому було встановлено 2 групу інвалідності. 16.04.2017р. він звернувся до Департаменту протидії наркозлочинності НПУ з заявою про виплату грошової допомоги, але йому було відмовлено, тому він звернувся до суду з зазначеним позовом.

МВС України позовні вимоги не визнало та надало суду заперечення, в яких зазначено, що правових підстав для здійснення виплати позивачу саме цим відповідачем одноразової грошової допомоги немає. В обґрунтування своєї позиції МВС України посилається на те, що призначення одноразової грошової допомоги відповідачу має здійснюватись в порядку, затвердженому наказом МВС України від 11.01.2016р. №4, відповідно до якого МВС України не бере участі у здійсненні призначення та виплати такої допомоги. Тож відповідач просив відмовити у позові в повному обсязі.

Від Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України заперечень по суті позовних вимог не надійшло.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та зауважила, що колізія законодавства позбавляє позивача отримати передбачену одноразову грошову допомогу. Зауважила, що призначення і виплата такої допомоги має здійснюватись в порядку, передбаченому Постановою КМУ №850 від 21.10.2015р.. Натомість відповідачами порушений зазначений порядок і безпідставно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані сторонами письмові докази судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції в період з 25.12.2008р. по 28.02.2017р..

Останнім місцем служби позивача був Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі - Департамент), звідки позивача було звільнено 28.02.2017р. відповідним наказом Департаменту від 28.02.2017р. №31о/с через хворобу.

21.03.2017р. за результатами проходження огляду МСЕК позивачеві було встановлено 2 групу інвалідності безтерміново внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ /а.с.12-13/.

16.04.2017р. позивач звернувся до Департаменту із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Дана заява надійшла до Департаменту 20.04.2017р. за вх.. №К-162.

Листом Департаменту від 11.05.2017р. позивача було повідомлено про відсутність правових підстав для призначення такої допомоги /а.с.8/.

Не погоджуючись з такими діями Департаменту позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Тож між сторонами існує спір з приводу порядку грошового забезпечення осіб, звільнених зі служби в поліції, який регулюється положеннями Конституції України, Законами України від 20.12.1990р. №565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ), від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи спір між сторонами, суд звертає увагу, що вирішуючи публічний спір адміністративний суд має перевірити чи відповідають оскаржувані дії, бездіяльність або рішення відповідача вимогам, визначеним ч.3 ст.2 КАС.

Правові засади соціального захисту поліцейських визначені нормами Закону №580-VIII. Статтями 97, 99, 100 Закону №580-VIII передбачені підстави, розміри та засади призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі визначення втрати працездатності поліцейського.

Визначаючи зміст положень закону, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд бере до уваги редакцію таких законів, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 16.04.2017р..

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога в разі визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма, адже втрата позивачем працездатності, внаслідок чого йому встановлено 2 групу інвалідності, пов'язана із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ.

Згідно ч.6 ст.23 Закону №565-ХІІ у разі інвалідності працівника міліції, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності 2 групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Зазначений закон втратив чинність 07.11.2015р. у зв'язку із набранням чинності Закону №580-VIII.

Проте, абзацом 3 пункту 15 розділу ХІ Закону №580-VIII передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Такий порядок передбачений постановою КМУ від 21.10.2015р. №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Порядок №850).

Аналіз наведених нормативно-правових актів свідчить, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №565-ХІІ, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Разом з тим, правовий системний аналіз змісту положень п.п.8-15 розділу ХІ Закону №580-VIII в контексті положень п.1 Порядку №850 свідчить, що реалізація колишніми працівниками міліції їх права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 стосується тих осіб, які не продовжили роботу в поліції, оскільки механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначений наказом МВС України від 11.01.2016р. №4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (далі - Порядок №4).

У свою чергу статтею 97 Закону №580-VIII (в редакції до 12.07.2017р.) прямо не передбачалось право поліцейських на отримання одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зазначене і обумовило виникнення юридичного спору між сторонами.

Проте, той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги, право на яку набуто відповідно до Закону №565-ХІІ.

Такий висновок обумовлюється тим, що Україна є правовою і соціальною державою (ст.1 Конституції України). Відсутність затверджених відповідними органами державної влади порядку та умов реалізації поліцейськими їх прав, набутих на підставі Закону №565-ХІІ, не може бути підставою для відмови у здійсненні виплати грошової допомоги.

Так, статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 09.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників міліції, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, що набуто позивачем на підставі ст.23 Закону №565-ХІІ зберігається за позивачем і має бути здійснено у встановленому законом порядку.

До того ж правильність саме такого тлумачення норм закону підтверджується і діями держави. Так 12.07.2017р. набрав чинності Закон України від 08.06.2017р. №2097-VIII «Про внесення змін до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському». Отже з 12.07.2017р. п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VIII прямо закріплено право поліцейських на отримання одноразової грошової допомоги при визначенні поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України від 08.06.2017р. №2097-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у пунктах 3 - 6 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом. Отже зміни, внесені цим законом мають зворотну дію, а відтак на теперішній час відсутня прогалина щодо правового врегулювання правовідносин, з яких між сторонами виник спір. В той же час оскільки на момент прийняття оскаржуваного позивачем рішення відповідача цей закон не був прийнятий, то він не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Разом з тим, для врегулювання питання щодо визначення механізму оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі втрати поліцейським працездатності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, ще до внесення змін до ст.97 Закону №580-VIII, МВС України винесено наказ від 12.09.2016р. №916, яким Порядок №4 доповнений пп.4 п.5 розділу І такого змісту «пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».

Таким чином, починаючи з 07.10.2016р. (день набуття чинності наказом МВС України від 12.09.2016р. №916), механізм оформлення і виплати грошової допомоги поліцейським, які мають право на таку допомогу на підставі ст.23 Закону №565-ХІІ та п.15 розділу ХІ Закону №580-VIII має здійснюватись відповідно до Порядку №4.

Натомість Департамент не взяв до уваги вищезазначені обставини, а тому неправомірно листом від 11.05.2017р. фактично відмовив позивачу у розгляді його заяви і, як наслідок, у виплаті одноразової грошової допомоги. За таких обставин дії Департаменту в цій частині є неправомірними.

Натомість призначення та виплата одноразової грошової допомоги здійснюється із дотриманням певних умов.

Так відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

За правилами пункту 2 розділу IV Порядку керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, виплата особі одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності здійснюється на підставі рішення начальника територіального органу поліції, яким затверджується висновок, що підготовлений працівниками фінансового підрозділу відповідного територіального органу поліції, на підставі поданих заявником документів. Вказане рішення оформлюється у вигляді наказу про призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином, процедурі виплати позивачу одноразової грошової допомоги передують обов'язкові умови, існування яких залежить від факту прийняття рішення відповідачем про виплату одноразової грошової допомоги.

Беручи до уваги, що заява позивача фактично не розглядалася, перевірка його заяви на відповідність вимогам Порядку №4 відповідним фінансовим підрозділом не здійснювалася, то стягнення з Департаменту на користь позивача сум одноразової грошової допомоги є неможливим, оскільки застосування такого способу захисту не забезпечуватиме дотримання належної правової процедури. За таких обставин в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, керуючись ч.2 ст.11 КАС з метою забезпечення повного захисту права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, порушення якого з боку Департаменту стало підставою для звернення до суду, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та покласти на Департамент обов'язок щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.04.2017р. відповідно до Порядку, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016р. №4 з врахуванням принципів правозастосування, викладених в даному судовому рішенні.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 17, 18, 71, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності у зв'язку із отриманням інвалідності від захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ на підставі його заяви від 16.04.2017р. (вх. ДПН від 20.04.2017 №К-162).

Зобов'язати Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.04.2017р. (вх. ДПН від 20.04.2017 №К-162) про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності від захворювання, втрати працездатності отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2017 року.

Головуючий: С. О. Дунаєв