Справа № 348/1089/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8760/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Костіва М.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року у справі № 348/1089/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобовязання призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, Позивач) звернулась з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі Відповідач, Управління), в якому просила визнати неправомірними дії Управління щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця та зобовязати Відповідача здійснити з 20 серпня 2016 року перехід на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, зх. Якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виплатити недоотримані нею суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних відносин.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця.

Зобов'язано Відповідача здійснити з 02 лютого 2017 року перехід на пенсію ОСОБА_1 відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виплатити їй недоотримані суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі ОСОБА_2 № 889-VIII ) втратив чинність ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі ОСОБА_2 № 3723-ХІІ), окрім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених в пунктах 10 і 12 цього розділу. Оскільки Позивач не підпадає під категорії осіб, визначених пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, підстави для переведення Позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутні.

Сторони, належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, у звязку з чим справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Позивач з 31 грудня 2014 року є пенсіонером та перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію відповідно до ст. 28 Закону України «Загальнообов'язкове державне пенсій страхування».

Загальний стаж роботи Позивача становить 39 р. 00 місяців 19 днів, в тому числі стаж на посаді держслужбовця 14 років 04 місяці 17 днів.

02.02. 2017 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач своїм листом від 09.02.2017 року за № 1170/03 відмовив Позивачу у переході на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

01.05.2016 набрав чинності ОСОБА_2 № 889-VIII, який не містить окремого порядку призначення, переведення та перерахунку пенсій державним службовцям.

Відповідно до Закону № 889-VIII Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно підпункту 1 пункту 2 Розділу ХІ Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність ОСОБА_2 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Розділу ХІ Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 Розділу ХІ Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 того ж Порядку передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» (далі - ОСОБА_2) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Позивач не підпадає під категорію осіб, за якими збережено право на призначення пенсії за ст.. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність відмови Управління у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у звязку з прийнятими змінами в законодавстві, якими врегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року у справі № 348/1089/17 скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_2