Справа № 814/686/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/686/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.,

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), в якому просив визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за №58 від 24.02.2017р. протиправним та скасувати його; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) виплатити незаконно утримане грошове забезпечення у розмірі 774; компенсувати заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 2000грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить службу у Збройних Силах України на посаді начальника відділення зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (польова пошта) та має військове звання підполковник. Позивач зазначив, що відповідно до нього оголошено догану за невиконання вимог ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Однак, ОСОБА_1 вважає, що його протиправно притягнуто до відповідальності з порушенням процесуального порядку, без наявних на те підстав, оскільки факту правопорушення в його діях не було. Службове розслідування за фактом не відрекомендування позивача не проводилось, пояснення з цього приводу в нього не відбиралось, співбесіда з командуванням частини перед накладенням стягнення не проводилась. Саме службове розслідування проводилось за іншим фактом (не вихід на службу), до речі який не знайшов свого підтвердження, а тому не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом не відрекомендування.

Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.06.2017р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарне стягнення відносно позивача застосовано в рамках закону.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних силах України на посаді начальника відділення зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (полова пошта НОМЕР_2 ) та має військове звання підполковник.

У січні 2017р. позивач подав рапорт про надання йому відпустки терміном 10 діб, з 10.01.2017р..

Командиром військової частини видано наказ за №13 від 10.01.2017р. про надання ОСОБА_1 відпустки за сімейними обставинами зі збереженням грошового забезпечення строком на 10 діб, з 11 по 20 січня 2017р..

В подальшому, наказом командира військової частини за №51 від 23.01.2017р., за рапортом начальника штабу першого заступнику командира військової частини за фактом не виходу на службу 21.01.2017р. начальника відділення зв`язку та радіотехнічного забезпечення підполковника ОСОБА_1 призначено службове розслідування.

В акті службового розслідування зазначено, що позивач не скоїв порушення військової дисципліни «невихід військовослужбовця на службу та самовільне залишення місця служби без поважних причин більше 3 годин протягом робочого дня», оскільки 21.01.2017р. це була субота, вихідний день у ЗСУ, а про проведення 21.01.2017р. у вихідний день парко-господарських робіт він не був своєчасно сповіщений.

Однак, разом з цим, службовим розслідуванням встановлено, що невихід підполковника ОСОБА_1 на службу 21.01.2017р. пов`язаний з порушенням вимог ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перед відбуттям у відпустку не відрекомендувався безпосередньому командиру та не уточнив дату виходу з відпустки.

Наказом командира військової частини за №58 від 24.02.2017р. «Про результати службового розслідування по факту невиходу на службу підполковника ОСОБА_1 » за невиконання вимог ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України начальнику відділення зв`язку та радіотехнічного забезпечення підполковнику ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач, не погодившись із зазначеним наказом, звернувся в суд із відповідним адміністративним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість наказу командира військової частини за №58 від 24.02.2017р. «Про результати службового розслідування по факту невиходу на службу підполковника ОСОБА_1 » з урахуванням підстав, на які посилається позивач, судова колегія виходить з наступного.

В ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

У відповідності до ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно з ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Апеляційний суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, відрекомендування командиру відбулося лише 6.01.2017р. під час погодження рапорту про надання відпустки, про що зазначає сам позивач у своїй позовній заяві. В Книзі інструктажу особового складу, який убуває у відпустки, відрядження військової частини відсутні відомості про проходження ОСОБА_1 відповідного інструктажу перед відбуттям у відпустку 11.01.2017р.

Аналізуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що факт відрекомендування ОСОБА_1 своєму безпосередньому командиру про відбуття у відпустку є не доведенним.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст.84 Статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.

Аналізуючи вищезазначену норму, судова колегія приходить до висновку, що статут допускає можливість накладення командиром дисциплінарного стягнення на військовослужбовця і без проведення службового розслідування.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно встановив, командир військової частини, у відповідності до діючого законодавства використав своє право накласти дисциплінарне стягнення без проведення службового розслідування за фактом не відрекомендування.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 200, 206,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук`янчук