Справа № 804/2886/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 р. Справа № 804/2886/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача-1, 2: ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» до Відповідача-1 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2 Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.03.2017р., -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2017р. Приватне підприємство «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» звернулося з адміністративним позовом до Відповідача-1 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2 Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та, з урахуванням уточнень до адміністративного позову від 30.06.2017р., просить:

- визнати протиправними дії Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (одностороннє розірвання з ПП «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» Договору про визнання електронних документів №291120161 від 29.11.2016р.);

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (винесення протиправного податкового повідомлення-рішення через порушення ПП «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» податкового законодавства, яке було зумовлене протиправними по відношенню до підприємства діями територіального органу ДФС та на підставі неналежним чином складеного та оформленого акту);

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2017р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено камеральну перевірку позивача за листопад, грудень 2016р. за результатами якої був складений акт №105/12-01/32633195 від 24.02.2017р. на підставі якого було прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення за яким до позивача за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН (складених у період з 02.12.2016р. по 29.12.2016р. з граничними термінами реєстрації з 16.12.2016р. по 13.01.2017р.) застосовано штраф у розмірі 44838,08 грн. Проте, позивач не погоджується із діями Відповідачів-1,2 щодо розірвання договору про визнання електронних документів в односторонньому порядку та винесення вказаного вище податкового повідомлення-рішення у звязку з тим, що факт несвоєчасної реєстрації позивачем податкових накладних у зазначений період виник через спрямовані безпосередньо на це дії податкового органу (Криворізької ОДПІ), що містять ознаки податкового правопорушення з боку саме цього органу, а не платника податків позивача, оскільки з метою виконання вимог п.201.1 ст.201 ПК України щодо здійснення реєстрації податкових накладних у ЄРПН у електронному вигляді, між позивачем та Криворізькою північною ОДПІ 29.11.2016р. був укладений договір про визнання електронних документів №291120161 на виконання якого підприємство зареєструвало електронний підпис на директора підприємства ОСОБА_5 та електронну печатку підприємства через Акредитований центр сертифікації ключів та у порядку, визначеному Інструкцією №233 мало можливість подання податкової звітності до органів ДПС в електронному вигляді та реєстрації податкових накладних у ЄРПН. З 16.12.2016р. позивач не зміг зареєструвати податкові накладні у електронному вигляді, після спроби реєстрації податкових накладних позивачем було отримано квитанції №1 про те, що податкові накладні позивача в ЄРПН не зареєстровані з причини «можливого розірвання договору про визнання електронних документів». Позивач звернувся до Криворізької північної ОДПІ з питання неможливості реєстрації податкових накладних у ЄРПН та отримав відповідь про те, що договір від 29.11.2016р. розірваний за ініціативою податкового органу в односторонньому порядку з підстав не знаходження підприємства позивача за юридичною адресою: АДРЕСА_1 посилаючись на п.4 розділу 6 договору про визнання електронних документів, яким передбачено право органу ДПС розірвати договір в односторонньому порядку у разі зміни платником місця реєстрації. Проте, представник позивача зазначає, що станом на 16.12.2016р. сертифікати посилених ключів були дійсними, не скасованими, місце реєстрації підприємством позивача не змінювалося, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ. При цьому, представник позивача посилається і на безпідставність розірвання договору через не знаходження позивача за місцем реєстрації, оскільки договором передбачено можливість розірвання договору лише у разі зміни платником місця реєстрації, а не з причини незнаходження підприємства за юридичною адресою. Також і за п.9 Порядку №1246 від 29.12.2010р. такої підстави для відмови у реєстрації податкових накладних у ЄРПН, як можливе розірвання договору про визнання електронних документів, не передбачено. Позивач у позові додатково вказує і на те, що перевірка місцезнаходження позивача є безпідставною, оскільки жодних підстав для такої перевірки у податкового органу не існувало, а згідно ст.93 ЦК України місцезнаходження позивача було підтверджено відповідно до установчих документів за адресою: АДРЕСА_2, зазначена адреса є одночасно і фактичним місцем проживання директора позивача та те, що на момент виходу представників податкової інспекції його не було безпосередньо в приміщенні, це не означає, що зазначену квартиру не можна вважати його місцезнаходженням. На думку представника позивача, такі протиправні дії Криворізької північної ОДПІ змусили позивача шукати приміщення у іншому адміністративному районі м. Кривого Рогу з метою виконання своїх обовязків перед державою та замовниками щодо реєстрації податкових накладних у ЄРПН та 28.12.2016р. ним було укладено договір оренди приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, буд.27 про що було подано цього ж дня заяву про зміну податкової адреси, проте до електронної системи позивача було підключено лише 16.01.2017р. та до цієї дати можливості реєстрації податкових накладних у ЄРПН у позивача не було через вищевказану ситуацію, яка склалася. Також представник позивача посилається і на те, що акт перевірки від 24.02.2017р. складено не уповноваженою особою (посадовою особою Криворізької південної ОДПІ), на бланку ГУ ДФС у Дніпропетровській області в порушення ст.193 ПК України, тоді як за вказаною нормою повноваження щодо проведення перевірок надані лише контролюючим органам обласного та центрального рівнів, а посилання у акті на наказ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.01.2017р. №146 про прикомандирування працівників ДПІ не роблять працівників Криворізької ОДПІ працівниками ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а отже, вважає, що винесення будь-яких податкових повідомлень-рішень на підставі акту, який не відповідає вимогам закону, є протиправною дією відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1,2 в судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях та у письмових запереченнях від 30.06.2017р. та від 05.09.2017р. просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН підтверджується квитанціями № 1, що додаються, перелік несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних відображено на сторінці 2-4 акту перевірки від 24.02.2017р. Щодо отримання позивачем квитанцій № 1 у яких було зазначено про те, що податкові накладні у ЄРПН не зареєстровані з причини можливого розірвання договору про визнання електронних документів, то представник відповідача вказує на те, що згідно Інструкції №233 між позивачем та контролюючим органом 29.11.2016р. був укладений договір про визнання електронних документів №291120161 згідно якого платник мав право реєструвати податкові накладні у ЄРПН в електронному вигляді та відповідно до п.4,5 р.6 Примірного договору, затвердженого Додатком №1 до Інструкції №233 орган ДПС наділений правом на розірвання договору в односторонньому порядку у випадку зміни платником місця реєстрації. Уразі припинення дії такого Договору надісланий платником податків документ в електронному вигляді не приймається. Відповідно до виписок з ЄДРПОУ податкова адреса місця знаходження позивача станом на 28.11.2016р. є АДРЕСА_3, а станом на 30.12.2016р. м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, б.27. Згідно до вимог п.12.2 Порядку обліку платників і зборів затвердженого наказом МФУ від 09.12.2011р. №1588 контролюючий орган має право на проведення перевірки місцезнаходження платника податків. 15.12.2016р. за результатами виходу складено акт про обстеження місцезнаходження позивача від 15.12.2016р. та встановлено відсутність позивача за адресою, вказаною в ЄДРПОУ. Вказане підтверджується інформацією податкової міліції №20259/04-82-21 від 16.12.2016р. На підставі акту про не встановлення місцезнаходження контролюючим органом 16.12.2016р. договір розірвано в односторонньому порядку згідно до Інструкції №233. Згідно даних інформаційної системи ДФС України встановлено, що 28.12.2016р. на підприємстві відбулася зміна місцезнаходження та новий договір №160120179 про визнання електронних документів було укладено платником лише 16.01.2017р. Також представник відповідачів-1,2 вказує і на те, що позивачем до позову додані квитанції №1 по накладних №73 від 06.12.2016р., №123 від 19.12.2013р. та №94 від 02.12.2016р., проте квитанцій №1 до інших податкових накладних, перелічених в акті до позову не додано, а квитанція №1 до податкової накладної №73 від 05.01.2017р. взагалі не була предметом спірної камеральної перевірки за результатами якої прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 12.09.2017р.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

Приватне підприємство «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» зареєстроване як юридична особа 15.09.2003р. за адресою: АДРЕСА_4 ( станом до 30.12.2016р.), за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, буд. 27 (станом з 30.12.2016р.), перебуває на обліку у Криворізькій північній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, є платником податку на додану вартість, що підтверджується наявними у справі копіями статуту позивача, виписками з ЄДРПОУ (а.с.10,12-14).

24.02.2017р. Головним державний ревізором-інспектором відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області прикомандированим до управління податків і зборів юридичних осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області згідно наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 16.01.2017р. №146 «Про прикомандирування працівників ДПІ» ОСОБА_6 була проведена камеральна перевірки ПП «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» з питання своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН складених за листопад 2016р., грудень 2016р. зареєстрованих в ЄРПН з порушенням граничних строків реєстрації за результатами якої податковою інспекцією було складено акт за №105/12-01/32633195 за висновками якого встановлені порушення позивачем п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме: підприємством порушено граничні строки реєстрації по 88 податкових накладних на загальну суму ПДВ 347205,80 грн. (а.с.70-73).

На підставі вказаного вище акту ГУ ДФС у Дніпропетровській області 20.03.2017р. до позивача були застосовані штрафні санкції, а саме: за ст. 120-1 ПК України накладено штраф на загальну суму у розмірі 44838,08 коп. згідно податкового повідомлення-рішення № (а.с. 11).

Позивач не погоджується із діями Криворізької північної ОДПІ щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 29.11.2016р. в односторонньому порядку через відсутність позивача за своїм місцезнаходженням, просить їх визнати протиправними, а також із діями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення, просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2017р. посилаючись на те, що позивачем станом на 16.12.2016р. не змінювалося місцезнаходження позивача згідно даних з ЄДРПОУ, а тому підстави для розірвання вказаного договору у податкової інспекції були відсутні, при цьому, вважає, що не знаходження підприємства за юридичною адресою не може бути підставою для розірвання ДПС договору в односторонньому порядку згідно до Додатку №1 до Інструкції №233, зокрема, за п.4 розділу 6 Примірного договору. З огляду на наведене, позивач вважає, що дії податкової інспекції з одностороннього розірвання договору призвели до неможливості реєстрації позивачем податкових накладних у ЄРПН, такі дії відповідачів є протиправними, а відповідно, і прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу за відсутності вини позивача є незаконним та підлягає скасуванню.

Заслухавши представників позивача та відповідача-1,2, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для часткового задоволення позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій Криворізької північної ОДПІ щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів №291120161 від 29.11.2016р. та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.03.2017р. в частині застосування до позивача штрафу у розмірі 44698 грн. 08 коп., виходячи з наступного.

Згідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (у редакції на момент виникнення цих правовідносин) платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в ЄРПН.

За п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою їх складання.

Згідно ст.1201.1 ст.1201 Податкового кодексу України встановлено, що за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платником податку на додану вартість та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, встановлених ст. 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог ст.192 та 201 цього Кодексу, покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу у розмірі, зокрема, 10% від суми податку на додану вартість, зазначеної у таких податкових накладних/розрахунках коригування у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; від 16 до 30 календарних днів - 20%.

Аналіз вищенаведених норм податкового законодавства свідчить про те, що на позивача покладено обовязок по складанню податкових накладних та реєстрації їх у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою їх складання, в той же час, порушення вказаних строків тягне за собою відповідальність платника податку шляхом застосування до такого платника податку контролюючим органом штрафу у розмірах, встановлених ст.1201.1 ст.1201 ПК України.

Згідно ст.14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини субєктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233 (далі Інструкції №233) визначені загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів пунктом 4 розділу 6 якого визначено, що орган ДПС має право розірвати Договір у односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

А згідно приписів п.12.2, п.12.3, п.12.4 розділу ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 09.12.2011р. №1588 (далі Порядок №1588) визначено, що підрозділи контролюючого органу, зокрема, у тому числі і при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості - ч.3 ст.10 вказаного Закону.

З аналізу вказаних норм видно, що єдиним доказом зміни юридичною адресою місця знаходження платника податків є дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а згідно Порядку №1588, у разі якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні із наданих сторонами документів, між Криворізькою північною ОДПІ та позивачем 29.11.2016р. було укладено договір про визнання електронних документів за №201120161, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.17-19).

За вказаним договором позивачем були отримані посилені сертифікати відкритих ключів керівником підприємства ОСОБА_5 за якими позивачем здійснювалася реєстрація податкових накладних у ЄРПН.

Проте, з 16.12.2016р. Криворізькою північною ОДПІ було розірвано договір про визнання електронних документів від 29.11.2016р. №291120161 в односторонньому порядку на підставі п.4 розділу 6 умов договору, а саме: через відсутність за місцезнаходженням підприємства позивача, що встановлено актом перевірки місцезнаходження ПП «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» від 15.12.2016р. та підтверджено службовою запискою від 16.12.2016р. №20259/7/04-82-21, що підтверджено представником відповідача-1,2 у ході судового розгляду справи.

Вказані обставини призвели до блокування органами податкової служби позивачеві доступу до реєстрації податкових накладних у ЄРПН у період з 16.12.2016р. по 16.01.2017р., що також підтверджено як представником позивача, так і представником Відповідача-1,2 в судовому засіданні.

Факт блокування органами ДПС позивачеві доступу до реєстрації податкових накладних у ЄРПН у період з 16.12.2016р. по 16.01.2017р. підтверджується численними копіями Квитанцій № 1 за якими позивачеві було відмовлено у реєстрації податкових накладних через виявлені помилки, зокрема такі як: «можливо розірвано договір про визнання електронної звітності»; а також і відповіддю Криворізької північної ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на звернення позивача від 30.12.2016р. що підтверджується копіями відповідних квитанцій №1 та копією відповіді від 30.12.2016р.(а.с.24-61,68-69).

Разом з тим, проаналізувавши вищевказані норми податкового законодавства, а також і обставини, встановлені у даній справі, суд приходить до висновку про протиправність дій Відповідачів-2 у односторонньому розірвання органами ДПС договору про визнання електронних документів від 29.11.2016р. з підстав не знаходження позивача за своїм місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 з урахуванням того, що за відомостями, наведеними у витязі з ЄДРПОУ станом на 16.12.2016р. вбачається, що позивач не змінював свого місця реєстрації, такі відомості реєстратором не вносилися до ЄДРПОУ, а також і не вносилися відомості про не підтвердження позивачем свого місцезнаходження у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців», а отже, вказані відомості, які є достовірними, спростовують доводи та висновки податкового органу про зміну місцезнаходження підприємством позивача станом на 16.12.2016р. (а.с.12).

Судом не можуть бути прийняті до уваги у якості належних і допустимих доказів на підтвердження зміни місцезнаходження позивача складені посадовими особами акт про відсутність за місцезнаходженням підприємства позивача від 15.12.2016р., з огляду на те, що належними та допустимими доказами зміни місцезнаходження позивача можуть бути лише відомості, які відображені у ЄДРПОУ у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців».

При цьому, слід зазначити, що судом враховується і те, що з аналізу складеного акту від 15.12.2016р. видно, що вказаний акт складений на компютері, що свідчить про те,що він складався не шляхом виходу працівників податкової інспекції за податковою адресою позивача на місці, а за місцем розташування податкової інспекції у приміщенні податкової інспекції, а тому вказаний акт не може бути прийнятий судом як належний доказ відсутності позивача за місцем його знаходження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Відповідачем-2 не доведено належними доказами правомірність та законність дій по розірванню в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 29.11.2016р., що потягло негативні наслідки для діяльності позивача, а саме: блокування доступу до реєстрації податкових накладних у ЄРПН на період з 16.12.2016р. по 16.01.2017р., та відновлення такого доступу відбулося лише 17.01.2017р. після укладення позивачем нового договору про визнання електронних документів від 16.01.2017р., який позивач змушений був переукласти з податковим органом через штучне блокування органами ДПС доступу до ЄРПН (а.с.21-23).

При цьому, слід зазначити, що вчинення дій по блокуванню позивачеві доступу до ЄРПН здійснено податковим органом з порушенням вимог Додатку №1 до Інструкції Інструкції №233, яким затверджено примірний договір про визнання електронних документів та за пунктом 4 розділу 6 якого визначено, що орган ДПС має право розірвати Договір у односторонньому порядку лише у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації, оскільки зміна платником податку позивачем місця реєстрації може бути підтверджена лише відомостями, відображеними у ЄДРПОУ, які представником Відповідача-1,2 не були надані суду станом на 16.12.2016р.

Також і посилання представника Відповідача-1,2 на правомірність розірвання договору в односторонньому порядку органами ДПС, що призвело до блокування доступу позивача до реєстрації податкових накладних у ЄРПН через відсутність за місцезнаходженням не відповідає вимогам п.4 розділу 6 вказаному вище договору, оскільки підставами для розірвання договору за вказаними пунктами договору є саме зміна платником податку місцезнаходження позивача, а не відсутність підприємства позивача за його місцезнаходженням, що не є тотожними поняттями, а, отже, розірвання договору в односторонньому порядку органами ДПС з наведених обставин та підстав є протиправним та таким, що не відповідає вимогам вищенаведеного чинного законодавства України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що і застосування до позивача штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у період з 16.12.2016р. по 16.01.2017р. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням у розмірі 44698,08 грн. є протиправним, та у цій частині підлягає скасуванню, оскільки порушення строків реєстрації податкових накладних у вказаний період сталося не з вини позивача, а з підстав протиправного блокування податковими органами доступу позивачеві до реєстрації податкових накладних у ЄРПН, яке відбулося внаслідок розірвання договору про визнання електронних документів органами ДПС в односторонньому порядк.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до вимог ст.111 Податкового кодексу України до платника податків застосовується фінансова відповідальність у вигляді штрафних санкцій лише за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Водночас, оскільки судом не встановлено у даних правовідносинах порушень позивачем вимог податкового та іншого законодавства при виконанні свого обовязку щодо реєстрації податкових накладних у ЄРПН у період з 16.12.2016р. по 16.01.2017р., суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до позивача фінансової відповідальності у вигляді штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у ЄРПН на підставі оспорюваного податкового повідомлення-рішення лише в сумі 44698,08 грн.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідачів-1, 2 у ході судового розгляду справи не було наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість вчинення Криворізькою північною ОДПІ дій по односторонньому розірванню договору №291120161 від 29.11.2016р. та застосуванням ГУ ДФС у Дніпропетровській області до позивача штрафу у сумі 44698,08 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН у період з 16.12.2016р. по 16.01.2017р. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням з урахуванням встановлених судом обставин та досліджених доказів, які жодним чином не були спростовані, навпаки, факти блокування позивачеві доступу до реєстрації податкових накладних у ЄРПН були підтверджені не лише наданими доказами, але й поясненням самого представника відповідачів-1,2, який підтвердив розірвання вищевказаного договору органами ДПС у односторонньому порядку з 16.12.2016р.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Приймаючи до уваги викладене, перевіривши правомірність дій органів ДПС з розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №291120161 від 29.11.2016р., прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення № від 20.03.2017р. в частині застосування до позивача штрафу в розмірі 44698,08 грн., суд приходить до висновку, що відповідачем вчинені вищевказані дії по розірванню вказаного договору та прийнято вказане вище оспорюване податкове повідомлення-рішення у частині застосування штрафу у розмірі 44698,08 грн. не у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому вищевказані дії Криворізької північної ОДПІ щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 29.11.2016р. та зазначене вище податкове повідомлення-рішення у частині застосування до позивача штрафу у розмірі 44698,08 грн. є протиправним, а тому у вказаній частині підлягає скасуванню.

Водночас, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення доводи представника позивача про те, що акт перевірки від 24.02.2017р. складений не уповноваженою особою (працівником Криворізької південної ОДПІ) на бланку ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з огляду на те, що вказаний у акті працівник Криворізької південної ОДПІ був прикомандирований до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується відповідним наказом №146 від 16.01.2017р., що не заборонено чинним законодавством, та вказаний наказ є чинним, позивачем не оспорювався, а тому посилання позивача на безпідставність проведення такої перевірки та складання акту з урахуванням вказаного наказу є необґрунтованим будь-якими належними доказами, а тому такі доводи представника позивача є безпідставними.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про застосування до позивача штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у ЄРПН за податковими накладними № 33 від 25.11.2016р. на суму ПДВ у розмірі 45 грн., №34 від 25.11.2016р. на суму ПДВ 95 грн., виходячи з того, що позивачем не надано суду доказів поважності причин порушення граничних строків реєстрації вказаних податкових накладних у ЄРПН та представник позивача не зміг пояснити у судовому засіданні причини не здійснення такої реєстрації у строк до 12.12.2016р. з урахуванням того, що доступ до реєстрації податкових накладних у ЄРПН позивачеві було заблоковано лише з 16.12.2016р.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по винесенню вищевказаного оспорюваного податкового повідомлення-рішення окремо від позовних вимог про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення від 20.03.2017р., оскільки вказані позовні вимоги є зайвими та не призводять до відновлення порушеного права позивача за умови наявності прийнятого рішення субєкта владних повноважень, яке і підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства України.

За викладених обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню лише у частині скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення про застосування штрафу у розмірі 44698,08 грн., виходячи з розрахунку 44838 грн.08 коп. 140,00 грн. за двома податковими накладними №33 і 34 від 25.11.2016р.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача, відповідно до частини задоволених вимог, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» до Відповідача-1 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до Відповідача-2 Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.03.2017р. задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо одностороннього розірвання з Приватним підприємством «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» договору про визнання електронних документів №291120161 від 29.11.2016р.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 20.03.2017р. в частині застосування штрафу у розмірі 44698 грн. 08 коп. (сорок чотири тисячі шістсот девяності вісім грн. 08 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (50074, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Героїв-підпільників, 42, ), Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а, ) солідарно на користь Приватного підприємства «ІНВЕСТКОМПЛЕКТ» (50065, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Степана Тільги, буд. 27, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18.09.2017р.

Суддя ОСОБА_1