Справа № 489/2577/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

18 жовтня 2017 р. Справа № 489/2577/17

м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 ,
до за участю: позивача: ОСОБА_1 .Інспектора 1-ї роти батальону патрульної поліції лейтенант поліції Гришаєва Олександра Олександровича,
провизнання протиправними дії, скасування постанови БР 447067,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до інспектора 1-й роти 1 батальйону патрульної поліції лейтенанта поліції Гришаєва О.О. з позовними вимогами про: 1) визнання протиправними дії інспектора патрульної поліції 1-й роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Гришаєва О.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 04.05.17 за адресою: м. Миколаїв, перехрестя вул. Новосільська та провулок Суднобудівників; скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-й роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Гришаєва О.О. БР №447067 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
31.07.17 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва адміністративна справа за вказаними позовними вимогами ОСОБА_1 передана до Миколаївського окружного адміністративного суду.
14.08.17 справа прийнята до провадження суддею Миколаївського окружного адміністративного суду.
Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, підсудні - місцевим загальним судам як адміністративним судам.
В позовній заяві ОСОБА_1 ставить дві позовні вимоги щодо визнання протиправним дій та скасування рішення. Обидві зазначені вимоги пов`язані з розглядом суб`єктом владних повноважень (інспектором патрульної поліції) справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Тобто, відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України обидві позовні вимоги підсудні місцевому загальному суду як адміністративному суду.
В позовній заяві ОСОБА_1 не заявлено жодної вимоги, яка відповідно до ч.2 ст.18 КАС України підсудна окружним адміністративним судам.
Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги не відносяться до предметної підсудності Миколаївського окружного адміністративного суду, а Ленінським районним судом м. Миколаєва справа надіслана до окружного адміністративного суду помилково.
Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.22 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, визначеному ст.22 Кодексу, розглядається адміністративним судом, до якого вона надіслана. Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
За таких обставин зворотне повернення зазначеної справи до належного суду Законом не передбачено, а тому суд розглянув зазначений позов по суті.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що працівники поліції 04.05.17 під час розгляду його справи про адміністративне правопорушення всупереч вимогам Рішення Конституційного Суду України від 26.0515 №5-рп/2015 винесли постанову про притягнення його до відповідальності на місці, що є неправомірним. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, у повному обсязі. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Відповідач незаконно розглянув справ на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати таки справи; відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП; відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.
Відповідач позов не визнав, надіслав заперечення, відповідно до яких, просив в задоволенні позову відмовити. Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що 04.05.17 патрульними було зафіксовано факт того, що водій автомобіля Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , повертаючи на перехресті вул. Новосельскій та провулка Суднобудівників, не ввімкнувши при цьому покажчик повороту відповідного напрямку, а також керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. Водій на місці факт правопорушення визнав, пропонував усунути технічну несправність на місці зупинки транспортного засобу. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення пункту 9.2 б), а також 2.9 в) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП, відповідно до ст.36 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП щодо водія автомобіля. Після чого інспектор роз`яснив йому права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор Гришаєв О.О. виніс постанову та наклав стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 425 гривень, відповідно до санкції статті. Згідно зі ст.285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та вручено його копію.
Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.
04.05.17 близько 22.15 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав по вул. Новосельскій-провулок Корабелів.
У зв`язку з тим, що у автомобіля Volkswagen Transporter, під керуванням ОСОБА_1 , не було освітлений номерний знак, а також ним не було ввімкнуто покажчик повороту, його було зупинено працівником патрульної поліції ОСОБА_2 .
04.05.17 інспектором патрульної поліції Гришаєвим О.О. кваліфіковані дані події, як порушення ОСОБА_1 п.п. 9.2. «б» правил дорожнього руху та правопорушення передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
04.05.17 відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Відповідно до п.9.2 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.01, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
В судовому засіданні на питання суду, ОСОБА_1 визнав, що не ввімкнув сигнал світового покажчика повороту. Зазначену обставину він пояснив тим, що рухався по головній дорозі, яка в районі провулку Корабелів має два повороти. На думку позивача, Правила дорожнього руху дозволяють водію не подавати сигнал повороту, у разі, якщо транспортний засіб продовжує рух по головній дорозі.
Разом з тим, суд не погоджується з зазначеним тлумаченням ПДР позивачем, оскільки п.9.2 не містить жодних виключень з обов`язку водія подавати сигнали повороту у разі повороту, в залежності від пріоритету дороги.
Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Враховуючи, що розмір неоподаткованого мінімумів доходів громадян дорівнює 17 гривень, розмір штрафу обрахований правильно (17*25=425 гривень).
Щодо посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.15 №5-рп/2015 «У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», то необхідно врахувати, що зазначене рішення стосувалось попередньої редакції ст.276 Кодексу.
14.07.15 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII, якою до ст.276 Кодексу внесені зміни, а саме доповнено частиною четвертою: «Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень».
Зазначеним Законом також внесені зміни до ст.258 Кодексу, відповідно до яких, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У цих випадках, постанова виноситься уповноваженими посадовими особами на місці вчинення правопорушення (ч.4 ст.258 КУпАП).
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правопорушень з боку відповідача під час фіксування та оформлення порушень ОСОБА_3 правил дорожнього руху, його дії кваліфіковані правильно, розмір стягнення обраний відповідно до передбаченої Законом санкції.
Підстав для задоволення позову, визнання протиправними дій та скасування постанови суд не вбачає.
В задоволенні позову відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. В задоволенні позову відмовити.
2. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 19.10.17
Суддя В.В. Біоносенко