Справа № 340/416/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2017 р. м.Київ К/800/7222/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Мороз В.Ф.,

Швед Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просила визнати протиправними дії щодо припинення виплати пенсії за віком та відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника; зобов'язати призначити їй пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 грудня 2015 року та провести перерахунок пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала про наявність у неї права на пільгу, передбачену абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки має не менше 20 років страхового стажу, а її чоловік ОСОБА_4 помер внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Тому вважає відмову відповідача у призначенні пенсії по втраті годувальника протиправною.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року, позов задоволено; визнано протиправними дії Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо припинення виплати пенсії за віком та відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3; зобов'язано відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію по втраті годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01 грудня 2015 року, з урахуванням проведених виплат.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили з незаконності та необґрунтованості відмови відповідача у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки позивач є дружиною військовозобов'язаного, який був призваний на військові збори та помер внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, досягла 50-річного віку, має загальний стаж роботи більше 20 років, після смерті чоловіка повторний шлюб не брала, а тому, маючи право на пільгову пенсію за віком, скористалась своїм правом на вибір виду пенсії після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який отримував пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що умовою призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника за змістом ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є саме досягнення пенсійного віку, який передбачений ст.26 цього Закону, а позивач не досягла пенсійного віку, не являється інвалідом, а тому відсутні підстави для призначення їй пенсії по втраті годувальника.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 10 січня 2011 року.

Згідно довідки Управління Державної пожежної охорони в Івано-Франківській області від 26 серпня 1997 року №129 ОСОБА_4 в період з 18 липня по 03 вересня 1986 року в складі Івано-Франківського батальйону протипожежної служби (в/ч 6033) приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 04 травня 2011 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

З експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 16 червня 2011 року №05 вбачається, що захворювання ОСОБА_4, яке призвело до смерті, пов'язане з виконанням обов'язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач - ОСОБА_3 є дружиною померлого ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 02 червня 1985 року серії НОМЕР_3. Повторний шлюб після смерті чоловіка не брала, що підтверджується довідкою Кривопільської сільської ради.

01 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.

Листом Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 25 липня 2016 року №2355/03 ОСОБА_3 повідомлено про відмову у виплаті та перерахунку пенсії за віком, як вдові чорнобильця - військовослужбовця, з тих підстав, що ОСОБА_4, який був призваний на військові збори, відноситься до військовозобов'язаних і не вважається військовослужбовцем, а тому позивач не має права на пенсію

За розпорядженням Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 25 липня 2016 року №112801 ОСОБА_3 не має права на пенсію.

Відповідно до ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Прийняті судами у даній справі рішення вищенаведеним вимогам не відповідають, висновки судів по суті спору є передчасними, зробленими без належного, повного та всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

При цьому, ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї, зокрема вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Слід відзначити, що умовою призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника за змістом ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є саме досягнення пенсійного віку, який передбачений ст.26 цього Закону. При цьому, призначення пенсії за віком у зв'язку зі зниженням пенсійного віку згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено як умова призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з преамбулою Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Частиною 3 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст.54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 (далі - Порядок).

Вказаним Порядком передбачено, що призначення пенсії провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника необхідно саме досягнення пенсійного віку, який передбачений ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте, судами залишилось не з'ясованим, чи досягла ОСОБА_3 пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності з ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанції не перевірили та не надали належної оцінки фактичним обставинам справи, що не дає можливості суду касаційної інстанції визначитися у правильності висновків судів першої і апеляційної інстанцій.

Згідно ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд, при якому слід ураховувати також висновки Верховного Суду України, висловлені зокрема у постанові від 29 березня 2017 року у справі № 21-2242а16.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді