Справа № 817/1202/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року 16 год. 20 хв. РівнеСправа № 817/1202/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати та визнати протиправними податкові повідомлення-рішення від 24.07.2017 № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 3793 грн. 04 коп.; №, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами» в розмірі 1374 грн. 29 коп.; №, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем «додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України фізичними особами» в розмірі 687 грн. 15 коп.

Ухвалою судді від 14.08.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У позовній заяві позивач зазначив, що у 2015 році за його дорученням був ввезений автомобіль та поданий декларантом до митного оформлення, сплачено митні платежі та автомобіль поставлений на облік. У 2016 році Головним управлінням ДФС у Рівненській області було проведено документальну планову перевірку, прийняті податкові повідомлення-рішення, які оскаржені позивачем. Дана справа перебуває на розгляді у Вищому адміністративному суді України. Однак, як зазначає позивач, у 2017 році знову ж була проведена перевірка та прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.07.2017, відповідно до яких позивачу нараховано суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість, за платежем мито на товари, що ввозяться, за платежем імпортний збір на товари, що ввозяться. Позивач наголошує, що такі податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки відповідно до положень Податкового кодексу України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки у разі, якщо питання, що є предметом перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків. Крім того, позивач вказав, що митна вартість ввезеного автомобіля була визначена митним органом самостійно за резервним методом, а в акті перевірки 2017 року фіскальним органом зроблений висновок про заниження податкових зобов'язань на підставі інформації від митних органів Австрії. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення.

Відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області, подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, де зазначив, що прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними та обґрунтованими, оскільки за результатами перевірки встановлено, що відповідно до документів, надісланих митними органами Автрійсьої Республіки вартість транспортного засобу марки «Renault» складає 4500 євро, а не 4050 євро, як було заявлено декларантом при ввезенні автомобіля. Тому, контролюючий орган правомірно встановив заниження сплати митних та податкових платежів. Таким чином, фіскальний орган просить суд в задоволенні позову відмовити.

У судове засідання, призначене на 19.10.2017 представники позивача не прибули, проте подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відсутності позивача.

До суду прибув представник відповідача - Форет М.С.

За приписами частини 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2015 декларантом ПП «Альянс Авто-Брок» ОСОБА_3 подано до митного оформлення ввезений з Австрії громадянином України ОСОБА_4 за дорученням громадянина ОСОБА_1 транспортний засіб, а саме: вантажний автомобіль марки «Renault», модель «Trafic», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 3, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер двигуна - G9UB6 (маркування), тип двигуна - дизельний, робочий об'єм циліндрів двигуна - 2464 см3, вантажопідйомність - 1,032 т, маса у разі максимального завантаження - 2,737 т, тип кузова - фургон, в наявності стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині декоративне оздоблення та ознаки комфорту, календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010.

Загальна фактурна вартість 91619,11 грн. (або 3750 євро), заявлена декларантом у митній декларації ІМ 40 №204050001/2015/013917 загальна митна вартість в сумі 98948,64 грн. (або 4050 євро).

При митному оформленні вищевказаного транспортного засобу сплачені наступні митні платежі: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу - 121) - 9894,86 грн.; додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на митну територію України фізичними особами (код платежу - 122) - 4947,43 грн.; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами (код платежу - 128) - 22998,99 грн.; акцизний податок (код платежу - 185) - 1204,00 грн.

Судом встановлено, що на підставі наказу №624 від 05.10.2016 Головним управлінням ДФС у Рівненській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 18.09.2015 №204050001/2015/013917.

За наслідками проведення такої перевірки ГУ ДФС у Рівненській області складений Акт №259/17-00-13-02/НОМЕР_2 від 03.11.2016 (а.с.19-23).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог статті 257, частини 1 статті 377 МКУ, пунктів 218.1 статті 218 та пункту 222.2.1 статті 222 ПКУ, пункту 190.1 статті 190 ПКУ, підпункту 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 ПКУ, а також, як наслідок, несвоєчасну та в неповному обсязі сплату митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації типу ІМ40ДЕ від 18.09.2015 №204050001/2015/013917, на суму 56347,06 грн., в тому числі: податок на додану вартість (вид платежу 128) - 46955,89 грн., акцизний податок на транспортні засоби (вид платежу 185) - 9391,17 грн.

На підставі акту перевірки фіскальним органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.11.2016, які оскаржені ОСОБА_1 у судовому порядку.

При цьому, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 12.06.2017 №625 була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 18.09.2015 №204050001/2015/013917, за результатами якої складений акт від 13.07.2017 №479/17-00-13-09/НОМЕР_2 (а.с.24-27).

У висновках акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог статті 49, частини 1 статті 51, 52, частини 2 статті 53, статті 257, частин 1,2 статті 270, частини 1 статті 272, частини 2 статті 277, статті 278, статті 289 Митного Кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті мита на загальну суму 1099,43 грн.; статей 1,3 Закону України «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» від 18 грудня 2014 року №73-VІІІ, в результаті чого занижено податкове зобов'язання по сплаті додаткового імпортного збору на загальну суму 549,72 грн.; пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого знижено податкове зобов'язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 2528,69 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 24.07.2017 були прийняті податкові повідомлення-рішення: № , відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 3793 грн. 04 коп.; №, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами» в розмірі 1374 грн. 29 коп.; №, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем «додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на територію України фізичними особами» в розмірі 687 грн. 15 коп.

Вказані податкові повідомлення-рішення є предметом оскарження у даній справі.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із нормами частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно зі статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. Уразі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як було встановлено судом, 18.09.2015 декларантом ПП «Альянс Авто-Брок» ОСОБА_3 подано до митного оформлення ввезений з Австрії громадянином України ОСОБА_4 за дорученням громадянина ОСОБА_1 транспортний засіб, а саме: вантажний автомобіль марки «Renault», модель «Trafic», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1. Митна вартість вказаного автомобіля була визначена митним органом за резервним методом шляхом проведення консультацій на основі інформації в періодичному довіднику Schwackeliste про ринкову вартість подібних автомобілів.

При митному оформленні вищевказаного транспортного засобу декларантом сплачені наступні митні платежі: мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами (код платежу - 121) - 9894,86 грн.; додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться на митну територію України фізичними особами (код платежу - 122) - 4947,43 грн.; податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами (код платежу - 128) - 22998,99 грн.; акцизний податок (код платежу - 185) - 1204,00 грн.

Пунктом 8 частини першої статті 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів в тому числі і направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (ч.3 ст.345 МК України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 КМ України).

Згідно із частиною першою статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Відповідно до частини другої статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (п.1 ч.2 ст.351 МК України); надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (п.2 ч.2 ст.351 МК України).

Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 354 МК України результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу доходів і зборів та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Рішення про визначення грошових зобов'язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов'язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності). Керівник підприємства або уповноважена ним особа можуть бути присутні під час прийняття такого рішення (ч.11 ст.354 МК України).

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали, як стверджує фіскальний орган, обставини щодо невідповідності відомостей у документах, поданих до митного оформлення товару та відомостей, що містяться в документах, наданих уповноваженим органом іноземної держави - Австрійської Республіки, отже встановлено невідповідність відомостей щодо митної вартості імпортованого громадянином України ОСОБА_1 транспортного засобу, а саме: при митному оформленні транспортного засобу в 2015 році за митною декларацією №204050001/2015/013917 від 18.09.2015 встановлено, що в графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» вказаної МД зазначено суму 3750 євро (91619,11 грн. по курсу НБУ на день пред'явлення товару до митного оформлення), заявлена митна вартість становить 98948,64 грн. (4050 євро).

Однак, відповідно до документів, надісланих митними органами Австрійської республіки (рахунок від 14.08.2015 №1203), вартість транспортного засобу марки «Renault», модель «Trafic», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1, складає 4500 євро, що становить 109942,93 грн. на дату митного оформлення автомобіля.

Крім того, як вбачається із акту перевірки відповідача від 13.07.2017, висновки відповідача базуються також і на отриманій інформації від митних органів Австрійської Республіки Рапорті (наданий листом ДФС України від 30.05.2017 №13786/7/99-99-20-02-01-17), в якому зазначено, що автомобіль марки «Renault», модель «Trafic», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1 було продано на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між громадянином ОСОБА_1 та фірмою Wiloszyn KFZ Export KG шляхом виставлення рахунку від 14/08/2015 №1203 за ціною продажу 4500 євро. Розрахунки проведені готівкою 14.08.2015 (вхідний касовий документ №566). Даний автомобіль згідно документа Typenschein був вперше допущений до експлуатації 17.12.2009.

Однак, як встановлено судом, заключний висновок Рапорту, який став підставою для відповідних висновків контролюючого органу, не містить у собі стверджувального характеру щодо ціни транспортного засобу, а містить лише припущення. Також вказаний Рапорт не підтверджений доказами, якими він обґрунтований.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в акті перевірки відповідач стверджує, що позивачем подана недостовірна інформація стосовно митної вартості товару, який переміщений на митну територію України, при цьому посилається на Рапорт митних органів республіки Австрія.

Однак, висновки акту перевірки відповідача базувались на неофіційному перекладі зазначеного Рапорту (а. с. 48-49), що не є належним та допустимим доказом в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, вказана інформація не може бути визнана судом документально підтвердженою інформацію, отриманою від уповноважених органів іноземних держав про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, які надійшли від уповноважених органів іноземних держав, в розумінні пункту 1 та пункту 2 частини другої статті 351 МК України.

Окрім цього, за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль чи платіжних документах, що видані іноземним державним органом, контролюючий орган мав би вжити передбачених статтями 351, 352 МК України, статтею 83 ПК України заходів щодо отримання до проведення перевірки від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про неавтентичність поданих позивачем документів чи недостовірності відомостей, що в них містяться, а також запропонувати позивачу надати пояснення та додаткові документи, в тому числі й офіційний переклад поданих документів, які б підтверджували правильність визначення бази та об'єкта оподаткування при ввезенні на митну територію України транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 в справі № 21-425а14.

Як встановлено судом, відповідач до призначення документальної невиїзної перевірки, посилаючись на отримання інформації від митних органів Автрійської Республіки, не звертався до позивача з письмовим запитом про надання належним чином завірених копій документів, їх офіційного перекладу, в підтвердження дотримання вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності згідно з митною декларацією.

Також, суд вказує на те, що одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків, у зв'язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання фіскальному органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких встановлена судом.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.272 МК України, ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.

В силу норм ст.278 МК України, датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Статтею 291 МК України встановлено, що обов'язок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються сплаченими): 1) у разі здійснення особою, відповідальною за сплату митних платежів, розпорядження про використання коштів авансових платежів: а) при здійсненні митного оформлення товарів - з моменту закінчення митного оформлення; б) якщо сплата не пов'язана із здійсненням митного оформлення товарів, - з моменту списання коштів з авансового рахунку при перерахуванні їх до державного бюджету; 2) у разі сплати коштів безпосередньо до державного бюджету у випадках, визначених законодавством України, - з моменту: а) списання коштів з рахунку платника податків у банку; б) внесення готівкових коштів у касу банку; 3) з моменту сплати банком, іншою організацією відповідно до наданої гарантії (забезпечення сплати митних платежів) коштів до державного бюджету в рахунок сплати митних платежів; 4) з моменту списання коштів, що перебували у грошовій заставі, з відповідного рахунку митниці при перерахуванні цих коштів до державного бюджету в рахунок сплати митних платежів; 5) з моменту настання інших обставин, визначених Податковим кодексом України.

Таким чином, як було встановлено судом, автомобіль був ввезений у 2015 році, всі необхідні митні зобов'язання були сплачені в повному обсязі.

При чому, при митному оформленні товару, митні платежі були сплачені навіть не за ціною договору, яку заявляв декларант, а за шостим (резервним) методом визначення митної вартості товару, який був встановлений митним органом.

Крім того, суд зазначає, що предметом перевірки стало дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 18.09.2015 №204050001/2015/013917, що підтверджено наказом від 12.06.2017 №625 «Про проведення документальної перевірки», Програмою проведення перевірки (Додаток 1 до наказу від 12.06.2017), актом про результати перевірки від 13.07.2017.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що переміщення через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 18.09.2015 №204050001/2015/013917 здійснювалося не громадянином ОСОБА_1, а ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_1 відповідно до довіреності від 23.10.2014.

Даний факт підтверджується і наявною у матеріалах справи постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.07.2017 у справі №569/6177/17, відповідно до якої провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил ОСОБА_4 закрито (набрання законної сили 07.09.2017).

У даному судовому рішенні встановлений факт, що переміщення автомобіля марки «Renault», модель «Trafic», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_1 через митний кордон України з поданням митної декларації від 18.09.2015 №204050001/2015/013917 здійснювалося ОСОБА_4.

Тобто, перевірка дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України спірного товару - автомобіля «Renault», модель «Trafic» повинна була бути проведена фіскальним органом відносно суб'єкта переміщення через митний кордон України товару, а саме - ОСОБА_4, а не ОСОБА_1.

Крім того, суд зазначає, що із акту документальної перевірки від 30.11.2016 вбачається, що предметом перевірки були питання дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому силі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів з поданням митної декларації від 18.09.2015 №204050001/2015/013917.

Предметом документальної перевірки, проведеної Головним управлінням ДФС у Рівненській області в період з 19.06.2017 по 29.06.2017, є знову ж дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару - автомобіля «Renault», модель «Trafic».

Таким чином, стає очевидним факт, що питання, які були предметом перевірки, проведеної у 2016 році є аналогічними питанням, що стали предметом перевірки, проведеної у 2017 році.

Тобто, відповідачем проведена повторна перевірка позивача з питань одного і того ж предмету, за результатами якої донараховано знову ж податкові зобов'язання.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу порушення відповідачем порядку проведення документальних перевірок.

Відповідачем не подано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що податкові повідомлення-рішення від 24.07.2017 №, № та № відповідають встановленим частиною 2 статті 19 Конституції України, частиною 3 статті 2 КАС України, критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень.

Натомість, позивачем доведено суду поданими доказами дотримання ним вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності згідно митної декларації.

Суд наголошує, що товар був ввезений на митну територію України у 2015 році, при цьому всі необхідні митні зобов'язання були сплачені у повному обсязі, зауважень до поданих декларантом документів при митному оформленні товару зі сторони митних органів не виникло, тобто позивач повністю дотримався вимог зазначеного законодавства при ввезенні транспортного засобу на митну територію України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача належних правових підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку з чим, останні є протиправними та належать до скасування, а позов до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 24 липня 2017 року №, № та №.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська