Справа № 826/17473/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 жовтня 2017 року № 826/17473/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання нікчемним Договору № 008-03519-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12.02.2015, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та Позивачем та скасувати наказ № 813 від 16.09.2015 р. по застосуванню наслідків цієї нікчемності по переказу грошових коштів з рахунку Позивача;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. провести дії щодо включення Позивача до Переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 008-03519-120215 за курсом НБУ, станом на 03.03.2015 р., та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо Позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000,00 грн..

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2015 р. позовні вимоги задоволено частково, а ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду зазначену постанову залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.03.2017 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.10.2015 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 р. скасовано, а справу направлено до Окружного адміністративного суду м. Києва на новий розгляд.

В ухвалі від 16.03.2017 р. Вищий адміністративний суд України зазначив, що суди попередніх інстанцій не надали правової оцінки доводам відповідача щодо Договору банківського вкладу від 12.02.2015 р. року, який укладено у період дії постанови Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» (якою, зокрема, зупинено відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в ПАТ «Дельта Банк»), а одним із аргументів відповідача в обґрунтування правомірності своїх дій та рішень є те, що внаслідок укладення Договору банківського вкладу від 12.02.2015 р., ОСОБА_5 як один із кредиторів ПАТ «Дельта Банк» отримала можливість збільшити суму відшкодування за своїм вкладом у цьому банку. Судами попередніх інстанцій не з'ясовано та не досліджено правового статусу ОСОБА_5 у відносинах з ПАТ «Дельта Банк». Зокрема поза їх увагою залишились доводи відповідача про те, що ОСОБА_5 є кредитором банку і внаслідок укладення Договору банківського вкладу від 12.02.2015 р. може мати перевагу у їх задоволенні, оскільки кошти, зараховані на депозитний рахунок позивача останньому мали б відшкодовуватися за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тобто відповідач вважає, що укладення ПАТ «Дельта Банк» з позивачем Договору банківського вкладу від 12.02.2015 р. призвело до збільшення розміру суми вкладу ОСОБА_5, яка може бути відшкодована за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Власне в цьому відповідач і вбачає отримання кредитором не передбачених законодавством переваг у задоволенні своїх вимог, що в підсумку й слугувало підставою для визнання Договору банківського вкладу від 12.02.2015 р. нікчемним і прийняття наказу від 16.09.2015 р. № 813 щодо застосування наслідків нікчемності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2017 р. справу № 826/17473/15 прийнято до нового розгляду суддею Добрянською Я.І..

29.06.2017 р. від Позивача надійшло доповнення до позовної заяви з уточненням позовних вимог.

В адміністративному позові (з урахуванням уточнення позовних вимог) ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання нікчемним Договору № 008-03519-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12.02.2015 р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та Позивачем та скасувати наказ № 813 від 16.09.2015 р. по застосуванню наслідків цієї нікчемності по переказу грошових коштів з рахунку Позивача;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. провести дії щодо включення Позивача до Переліку вкладників, які мають право на виплату гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського вкладу № 008-03519-120215 за курсом НБУ, станом на 03.03.2015 р., та подати додаткову інформацію до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо Позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000, 00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в уповноваженої особи Фонду не було правових підстав для визнання Договору № 008-03519-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12.02.2015 р. нікчемним, а отже, Відповідач, на порушення норм чинного законодавства, не включив позивача до Переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» як вкладника, який має право на виплату відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В письмовому запереченні проти адміністративного позову Відповідач зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки умови Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до Протоколу засідання Комісії від 15.09.2015 р.), укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами після 16.01.2015 р. включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Саме до такого виду договорів банківського вкладу і належав Договір № 008-03519-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12.02.2015 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Позивачем. Отже, права та законні інтереси Позивача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» не порушувала.

26.06.2017 року позивач подав через канцелярію суду доповнення до позовної заяви, в якому просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України розглядає справу у порядку письмового провадження на основі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

30.10.2014 р. Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» із встановленням відповідних обмежень в його діяльності.

У зв'язку з цим, 03.11.2014 року Головою Ради директорів Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» винесено наказ № 2650 від 03.11.2014 р. щодо стабілізації діяльності банку, яким запроваджено певні обмеження в діяльності, в тому числі, щодо здійснення залучення коштів фізичних осіб та проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р. закріплено обов'язкове обмеження - зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

12.02.2015 р. між Позивачем та АТ "Дельта Банк" укладено договір № 008-03519-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США (далі - Договір банківського вкладу № 008-03519-120215), відповідно до якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 7 740,00 доларів США на строк по 14.03.2015 р. та зобов'язується сплачувати проценти за їх користування в розмірі 5.5 процентів річних.

Банк відкрив Позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 (п. 1.6 Договору банківського вкладу № 008-03519-120215).

12.02.2015 р. між Позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 008-03519-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12.02.2015 р. (далі - Додаткова угода № 1).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 п. 1.8 Договору банківського вкладу № 008-03519-120215 від 12.02.2015 р. викладено в редакції, яка передбачала те, що зарахування вкладу (7 740,00 доларів США) на рахунок Позивача може здійснюватися, крім перерахування з власного (поточного чи вкладного) рахунку Позивача відкритого в Банку, також і шляхом перерахування з поточного рахунку (відкритого в Банку) іншої фізичної-особи-резидента або готівкою через касу Банку в день укладання Договору.

Поряд із цим, в п. 1 Додаткової угоди № 1 передбачено, що умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р. (далі Правила), до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Як вбачається з платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 12.02.2015 р. ОСОБА_5 (р/р № НОМЕР_2 в ПАТ «Дельта Банк») перерахувала Позивачу на його вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 7 740, 00 доларів США за призначенням платежу «переказ коштів від ОСОБА_5».

02.03.2015 р. Постановою Правління Національного банку України № 150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Також, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 р. було внесено зміни до рішення № 51 від 02.03.2015 р. та запроваджено в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 р. здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» було продовжено по 02.10.2015 р..

20.07.2015 р. Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду ГВФО ПАТ «Дельта Банк» з заявою з вимогою про включення його до Переліку вкладників.

Листом № 05-3048114 від 24.07.2015 р. Позивача було повідомлено, що операції по рахункам відкритими на ім'я Позивача тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації в Банку, яка діє в ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 р.. По рахункам позивача здійснюється перевірка.

Протоколом від 15.09.2015 р. засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду ГВФО ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. від 29.05.2015 р. № 408, затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та перелік відповідних правочинів викладено в додатку №1 до вказаного протоколу.

16 вересня 2015 року Уповноваженою особою ГВФО ПАТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. видано наказ № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями».

Листом від 23.09.2015 року №8821/275 Банк повідомив позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 12.02.2015 р. № 008-03519-120215, укладеного між АТ «Дельта Банк» та Позивачем, згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Відповідно до постанови Правління Національного банку України 02 жовтня 2015 року №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року №181, "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

На офіційному сайті Фонду розміщено оголошення, про те, що Фонд розпочне виплати вкладникам ПАТ "Дельта Банк" за Загальним реєстром (не залежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08 жовтня 2015 року.

Вважаючи дії та рішення відповідача щодо невключення до переліку та загального реєстру вкладників та невідшкодуванні коштів за рахунок Фонду за вкладом протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Це вбачається з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 р. (далі Закон № 4452), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону № 4452 передбачено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Отже, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» протягом 3 днів з дня отримання Фондом постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»» повинна була сформувати повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Повноваження уповноваженої особи Фонду наведені в ст. 37 Закону № 4452, відповідно до якої, уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду та має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

За змістом ст. 38 Закону № 4452, Уповноважена особа Фонду зобов'язана вживати заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, а саме: зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку; протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст.38).

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 4452, уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів, та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 4452, уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів, та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч. 5 ст. 38 Закону № 4452).

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Детальний порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) коштів за вкладами фізичних осіб визначений Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема: протягом тижня з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку - аналіз стану бази даних (установити записи про вкладників, у яких відсутні або некоректно введені реквізити) та порівняння інформації, що зазначена у базі даних, на повну відповідність даним з копій документів вкладників із справ з оформлення рахунків та усунення всіх виявлених помилок (за наявності); формування файлів та архівування бази даних про вкладників відповідно до вимог розділу II Правил; направлення до Фонду файлів бази даних разом із супровідним листом; направлення до Фонду файлів, зокрема, із переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону.

З аналізу зазначених норм вбачається як обов'язок уповноваженої особи у визначені законом строки скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, так і обов'язок протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. При цьому, повідомлення стороні про визнання договору нікчемним може бути направлено уповноваженою особою Фонду як протягом дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації.

Згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно з п. 4.12 глави 4 розділу II Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2 при виконанні своїх обов'язків уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до абз. 2 п. 1.20 глави 1 розділу IIІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2 Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду (у разі делегування їй Фондом відповідних повноважень) направляє письмове повідомлення про нікчемність правочину (у тому числі договору) контрагенту за таким правочином (у тому числі договором) із посиланням на відповідну норму закону, у якій зазначені підстави нікчемності.

У разі отримання повідомлення Фонду або уповноваженої особи Фонду (у разі делегування їй Фондом відповідних повноважень) про нікчемність правочину на підставах, визначених у пункті 1.18 цієї глави, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке (які) він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (абз. 3 п. 1.20 глави 1 розділу IIІ Положення).

Відповідно до ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вклад.

Згідно ст.1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

За змістом п.1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу- вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно п.п. 1.5, 1.6 Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

Зі змісту наведених вище положень Інструкції вбачається, що при відкритті депозитного рахунку за договором банківського вкладу кошти на такий вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи (вкладника) зараховуються саме від цієї особи (у будь-який спосіб: готівкою через касу банку або ж шляхом безготівкового перерахунку, але з власного банківського рахунку такої особи). Крім того, заборону на зарахування на вкладний (депозитний) рахунок коштів від третіх осіб передбачено також п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк», затверджених Радою Директорів ПАТ «Дельта Банк» 20 березня 2013 року.

Як було встановлено судом, ПАТ «Дельта Банк» постановою Правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. віднесений до категорії проблемних із встановленням ряду обмежень в його діяльності, в тому числі, зупинення здійснення операцій залучення на вклади (депозити) коштів від фізичних осіб, тобто, банку заборонено з 16.01.2015 року (день, наступний після доведення до керівників структурних підрозділів Банку постанови НБУ) укладати депозитні договори з фізичними особами.

Крім того, 03.11.2014 року Головою Ради директорів Публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» видано наказ № 2650 від 03.11.2014 р. щодо стабілізації діяльності банку, яким запроваджено певні обмеження в діяльності, в тому числі, щодо здійснення залучення коштів фізичних осіб та проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою НБУ від 02.03.2015 р. №150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, що підтверджує законність прийнятих обмежень відносно банку постановою від 30.10.2014 р.

Згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Отже, на момент укладення Договору банківського вкладу № 008-03519-120215 від 12.02.2015 р. в ПАТ «Дельта Банк» діяло обов'язкове для виконання банком обмеження щодо проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Незважаючи на вказану заборону, ПАТ «Дельта Банк» та позивач уклали договір банківського вкладу (депозиту) № 008-03519-120215 від 12.02.2015 р., а також уклали Додаткову угоду № 1 до даного договору, якою передбачили, що умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р. (далі Правила), до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.

Зазначене відповідає висновкам Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.03.2017 р. у справі № К/800/9674/16.

При цьому, п. 5.11 Правил закріплено обов'язкове обмеження - зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Отже, зазначену додаткову угоду укладено всупереч діючим у банку Правилам банківського обслуговування фізичних осіб.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 з власного поточного рахунку № НОМЕР_2 на вкладний (депозитний) рахунок Позивача № НОМЕР_1 перерахувала грошові кошти в іноземній валюті, що підтверджується платіжним дорученням, копія якого містяться в матеріалах справи.

Згідно постанови Правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 року «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» (у редакції на час виникнення грошового переказу), надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

В даному випадку, кошти в іноземній валюті на рахунок Позивача надійшли не з іншого власного рахунку Позивача та не через внесення Позивачем через касу відповідної готівки.

Отже, суд приходить до висновку, що зазначені операції з перерахування грошових коштів вчинені всупереч постанови Правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», постанови Правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 р. «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р., з порушенням діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на Додаткову угоду № 1 до договору № 008-03519-120215 від 12.02.2015 р., оскільки зазначена Угода, як і сам договір, укладена всупереч вищевказаним нормативним актам.

Як вбачається з Витягу з протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) від 15.09.2015 р.,- Комісія встановила, що Договір № 008-03519-120215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 12.02.2015 р., укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Позивачем відноситься до Договорів банківських вкладів (перелік яких наведено в Додатку № 1 до Протоколу засідання Комісії від 15.09.2015), укладених після 16.01.2015 р. (включно), за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким кредитором є ОСОБА_5, з банківського рахунку № НОМЕР_2 якої на депозитний (вкладний) рахунок Позивача № НОМЕР_1 надійшли грошові кошти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір банківського вкладу № 008-03519-120215 від 12.02.2015 р. містить ознаки нікчемного правочину, визначення якого наведено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, висновки Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», відображені в Протоколі від 15.09.2015 р. та наказ Відповідача № 813 від 16.09.2015 р. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» не суперечать законодавству та не порушують права Позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86 КАС України).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, враховуючи системний аналіз вищезазначених положень законодавства в частині порядку відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, порядку виведення неплатоспроможного банку з ринку, правил надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб, процедури визнання правочинів (в т. ч. договорів) нікчемними на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для задоволення позовних вимог, 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» Протоколом № 14 від 20.03.2013 р., керуючись вимогами закону про законність та обґрунтованість судового рішення,- суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а отже у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 69, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська