Справа № 808/2568/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" жовтня 2017 р.Справа № 808/2568/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі №808/2568/16 за позовом Мелітопольської міської ради до Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 30.08.2016 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області, в якому просив зобовязати відповідача вчинити дії щодо виправлення у Державному земельному кадастрі помилки шляхом зміни форми власності земельної ділянки з кадастровим номером :021:0031, розташованої по вулиці Лесі Українки в місті Мелітополі Запорізької області, з державної на комунальну.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням ІХ сесії Мелітопольської міської ради від 26.11.2002 року №1/17 «Про припинення користування і передачу земельних ділянок в оренду» вирішено, серед іншого, передати в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Мелітопользеленстрой» по вул.Лесі Українки, площею 115803,03 кв.м під розміщення лісопитомнику строком на 50 років.

Відповідно до висновку Мелітопольського міського управління земельних ресурсів від 18.02.2003 року №03-065 ТОВ «Мелітопользеленстрой» була передана в оренду земельна ділянка: кадастровий номер .02.021.0031, землі лісового фонду (1.19 УКЦВЗ), площа 115803,03 кв.м, розташована за адресою м.Мелітополь, вул.Лесі Українки.

Рішенням 38 сесії Мелітопольської міської ради від 28.08.2009 року №2/8 «Про розірвання договорів оренди земельних ділянок» вирішено розірвати договір оренди земельної ділянки по вул.Лесі Українки площею 11,580303 га для ведення лісового господарства ТОВ «Мелітопользеленстрой». Визначено договір оренди №1211 від 16.07.2004 року вважати розірваним з дати здійснення запису про припинення права оренди у державному реєстрі земель.

02 грудня 2015 року Управлінням Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області на замовлення Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради, видано довідку за №2654 з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), відповідно до якої земельна ділянка з кадастровим номером :02:021:0031 відноситься до державної форми власності, вид угідь: лісові землі - не вкриті лісовою рослинністю (гр.26, ф.6-зем).

Вважаючи дані вказаної довідки щодо визначення форми власності (державної) земельної ділянки помилкою, позивач звернувся до Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області з листом, в якому просив внести до Державного земельного кадастру виправлення в частині форми власності земельної ділянки з кадастровим номером :02:021:0031, зазначивши замість державної форми власності комунальну.

Управління Держгеокадастру у Мелітопольському районі Запорізької області листом за №18-28-99.8-921/2-16 від 30.05.2016 року відмовило у внесенні змін щодо форми власності земельної ділянки з державної на комунальну, та зазначило, що вказані зміни можливо внести лише за рішенням уповноваженого органу на складання відповідної документації із землеустрою або згідно з процедурою, передбаченою статтею 117 Земельного кодексу України.

Позивач, вважаючи, що запис в Державному земельному кадастрі щодо визначення форми власності земельної ділянки, як державної, зроблений помилково, а відповідач відмовив у виправленні такої помилки, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що твердження позивача про наявність помилки у Державному земельному кадастрі щодо визначення форми власності земельної ділянки з кадастровим номером :02:021:0031 є безпідставним та необґрунтованим, у звязку з чим відсутні підстави для зобовязання відповідача внести певні виправлення, в тому числі щодо права власності на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 12 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно реєстраційної картки (серія АББ №928090 від 24.01.2006 року) земельної ділянки кадастровий номер :02:021:0031, розташованої по вул.Лесі Українки в місті Мелітополь, вказана земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, форма власності - державна (а.с.22-23).

Підставою для реєстрації вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі стали договір оренди земельної ділянки від 01 липня 2004 року, зареєстрований виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради 16 липня 2004 року за номером 1211 та технічний звіт по інвентаризації земельної ділянки.

Посилання апелянта на ту обставину, що укладення виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради вказаного договору оренди підтверджує перебування спірної земельної ділянки у комунальній формі власності, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 56 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення вказаного вище договору оренди) землі лісового фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Статтею 57 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення вказаного вище договору оренди) визначено, що земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

При цьому, у пункті 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення вказаного вище договору оренди) визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Таким чином, на момент укладання договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Мелітопользеленстрой» позивачем здійснювалось розпорядження земельними ділянками як державної так і комунальної власності в межах міста Мелітополя на підставі делегованих законом повноважень, у тому числі і спірною земельною ділянкою, у звязку з чим сам факт укладання такого договору не може бути підставою для висновків про перебування земельної ділянки у тій чи іншій формі власності.

У звязку з викладеним, форма власності на спірну земельну ділянку як державна, була визначена та внесена Мелітопольським міським відділом Запорізької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» до реєстраційної картки (серія АББ №928090 від 24.01.2006 року з урахуванням вимог законодавства, що діяло на момент укладення договора оренди.

Крім того, згідно листа Міжрайонного управління у Мелітопольському районі та м.Мелітополі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №19-8-0.20-526/119-17 від 05.09.2017 року у місцевому фонді документації із землеустрою управління відсутній проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під оренду, про який йдеться у рішенні Мелітопольської міської ради від 26.11.2002 року №1/17 (а.с.170)

Пунктом 4 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Відомості про інші обєкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 01 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.

У разі, якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Таким чином, інформація щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:021:0031 була перенесена до Державного земельного кадастру за даними Державного реєстру земель, зокрема і щодо форми власності.

Стосовно вимог позивача про зобовязання відповідача виправити, як на його думку, допущену помилку стосовно форми власності на спірну земельну ділянку, колегія суддів зазначає наступне

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 затверджено Порядок ведення державного земельного кадастру (далі - Порядок №1051), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до пункту 156 Порядку №1051 виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Згідно п.138 Порядку №1051 помилками у Державному земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії;

5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель;

6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки;

7) помилка у застосуванні систем координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 01 січня 2013 року та перенесені до Державного земельного кадастру.

Пунктом 139 Порядку №1051 закріплено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 територіальному органові Держгеокадастру у районі (місті) за місцезнаходженням земельної ділянки. У повідомленні викладається суть виявлених помилок. До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей. Повідомлення разом з доданими до нього документами подається заінтересованою особою особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Отже, виправлення помилок у Державному земельному кадастрі здійснюється територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки на підставі письмового повідомлення та наданих підтверджуючих документів.

Разом з тим, станом на момент розгляду адміністративної справи по суті апелянтом не надано доказів на підтвердження звернення до відповідача з відповідним обґрунтованим повідомленням щодо виявлених помилок у Державному земельному кадастрі стосовно форми власності спірної земельної ділянки в порядку, визначеному пунктом 139 Порядку №1051.

Так само апелянтом не надано належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:021:0031 належить до земель комунальної власності.

Крім того, з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким частину 2 статті 83 Земельного кодексу України викладено в наступній редакції: У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Отже, землі в межах населених пунктів, які перебувають в державній власності, не відносяться до земель комунальної власності.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача про наявність помилки у Державному земельному кадастрі щодо визначення форми власності земельної ділянки з кадастровим номером :02:021:0031 є безпідставним та необґрунтованим, у звязку з чим відсутні підстави для зобовязання відповідача внести виправлення щодо форми власності на земельну ділянку.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Мелітопольської міської ради на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі №808/2568/16 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі №808/2568/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 17 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак