Справа № 802/1436/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

10 жовтня 2017 р. Справа № 802/1436/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Оскоми О.М.

представника відповідача: Комарова К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 )

про: скасування наказів та відшкодування грошового забезпечення

ВСТАНОВИВ:
23.08.2017 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про скасування наказів та відшкодування грошового забезпечення.

Позивач одночасно з позовною заявою заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, вказавши, що у нього були об`єктивні причини пропустити строк звернення до суду, в зв`язку із неможливістю отримати оскаржувані накази.

Ухвалою суду від 28.08.2017 року відкрито провадження у справі №802/1436/17-а. Відповідно до даної ухвали, питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 10.10.2017 на розгляд поставлено питання щодо причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Позивач суду пояснив, що у нього була недостатня кількість документів для звернення до суду, а також посилаючись на сімейні обставини та морально-психологічний стан, просив суд визнати поважними причинами пропуску строку для звернення до суду.

Представник відповідача щодо поновлення строку звернення до суду заперечував та просив відмовити у задоволенні клопотання, відповідно залишивши позовну заяву без розгляду.

Вирішуючи заявлене клопотання та перевіряючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Виходячи з рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом як принципу здійснення правосуддя в адміністративних судах (п. 3 ст. 7 КАС України), правила ст. 99 КАС України поширюються і на звернення до адміністративного суду особи з позовом у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Приписами ч. 3 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З аналізу зазначеної норми слідує, що початком строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. А окремим строком, саме місячним, встановлюється для звернення до суду щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Предметом оскарження у даній справі є зокрема, наказ №26/17/2017 від 04.01.2017 про низьку виконавчу дисципліну та покарання винних, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани; наказ №33/17/2017 від 10.01.17 про низьку виконавчу дисципліну та порання винних, яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та позбавлення премії у розмірі 100% за січень 2017р.; наказ №235 від 22.02.17 про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення про неповну службову відповідність. А також позивач просить суд зобов"язати відповідача нарахувати та виплатити премію за січень у розмірі 100 відсотків, премію у повному розмірі за лютий 2017, щомісячну грошову нагороду у розмірі 60 відсотків за лютий 2017, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50 відсотків за лютий 2017.

Як вказано в адміністративному позові, що не заперечувалось позивачем в ході судового засідання, 23.02.2017 при врученні наказу №235 від 22.02.2017 йому стало відомо про застосування до останнього дисциплінарних стягнень. В зв"язку з цим, позивач подав рапорт від 23.02.2017 в якому просив для з"ясування підстав накладення стягнень надати матеріали розслідувань №1389 від 20.12.2016, №17 від 04.01.2017, №33 від 10.01.2017, та №235 від 22.02.2017.

Отже, позивачу про накладення стягнень будо відомо 23.02.2017. Однак, адміністративний позов до Вінницького окружного адміністративного суду позивач подав 23.08.2017, тобто через шість місяці з моменту дізнання про ймовірне порушення його прав, відтак з пропуском місячного строку звернення до суду.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду з позовом, на які позивач посилається як на поважні, суд має виходити з оцінки та аналізу усіх доводів та того, чи мав заявник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Позивач в позовній заяві, та в своїх поясненнях посилався на те, що був позбавлений можливості звернутись до суду у визначений строк, в зв`язку із тим, що зміст оскаржуваних наказів йому не були відомі, на недостатність документів для звернення до суду, а також посилаючись на сімейні обставини та морально-психологічний стан.

Суд, оцінюючи пояснення позивача зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Наведені мотиви позивача не дають підстав для висновку про об`єктивні причини непереборної сили, які б вплинули на неможливість звернутися до суду у строк, встановлений законом. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс та ін. Проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 р., «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 р. ін.).

23.02.2017 позивачу згідно рапорту відомо про дисциплінарні стягнення. Інших доказів, що б вказували на ненадання ОСОБА_1 матеріалів розслідувань, а також про відмову у наданні йому цих документів, останній не надає, а лише посилається на вибірковість отриманих матеріалів.

Дані пояснення судом оцінюються критично з огляду на те, що доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду є обов`язком позивача, а суд у відповідності до положень ч.3 ст. 86 КАС України має оцінити належність, допустимість та достовірність поданого ним доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Конституції України, і стосується, зокрема, сфери судочинства.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, закріплений у частині першій ст. 10 КАС України, передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав, а тому суд не надає привілеї тим чи іншим особам.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

За наведених вище обставин, суд не вбачає поважних причин, які б перешкоджали позивачу звернутись до суду в межах строку, а тому приходить до висновку відмовити позивачу в задоволенні клопотання про визнання причин пропуску звернення до суду із адміністративним позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст.100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивачем не надано доказів, які були об`єктивно непереборними, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з вказаними вище вимогами і судом з матеріалів справи.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про скасування наказів та відшкодування грошового забезпечення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 167, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:
в задоволенні клопотання позивача щодо визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про скасування наказів та відшкодування грошового забезпечення - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя/підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна
Копія вірна.
Суддя:
Секретар: