Справа № 357/10844/17
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської виправної колонії №35 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи тим, що він являється ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 р.1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в УПФУ м. Біла Церква і отримує пенсію згідно Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 2011 року на підставі постанови КМ України №1210 від 23.11.2011 року. Для обчислення пенсійного забезпечення позивача було взято не вірні дані заробітної плати в зоні відчуження в період з 15.06.1986 р. по 30.06.1986 р. А тому позивач звернувся до відповідача з клопотанням надати нову довідку, яка б відповідала нормативно-правовим актам та постановам, визначеним для нарахування заробітної плати робітникам, службовцям, які були задіяні в роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС в зоні відчуження. Відповідач відмовив видати уточнену нову довідку. Позивач просив суд: визнати такі дії відповідача неправомірними та зобовязати Білоцерківську виправну колонію №35 видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС в період з 15.06.1986 року по 30.06.1986 р. з врахуванням посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, кратності другої зони небезпеки в почасовому обчисленні.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнений позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача, згідно довіреності в справі, позов не визнав .

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії, інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з виконанням службових обовязків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.8)

Встановленим є те, що з 1994 року позивач перебуває на обліку в Білоцерківському обєднаному управлінні ПФУ Київської області та отримує пенсійне забезпечення, яке призначено відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсія позивачу була розрахована згідно Довідки про заробітну плату в зоні відчуження за 1986 рік, яка була видана Білоцерківською виправною колонією №35 в 1994 році.

В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу нової Довідки про заробітну плату в зоні відчуження.

Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу видати нову, уточнену, довідку про заробітну плату з вказаними даними, посилаючись на відсутність первинних документів /стверджуючих/, які б могли підтвердити відповідні дані в довідці. При цьому відповідач послався на Постанову КМ України від 23.11.2011 року за №1210 щодо порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Встановленим є те, що позивачу було нараховано заробітну плату по двох відомостях № 1221 та № 1226 - по одній відомості нарахування заробітної плати було в одному розмірі (посадовий оклад та за звання), а в іншій також, по окладу і за звання. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на Наказ №069 від 14.08.1986 року УВС Київської обласної ради та наказ №221 за 1986 р. УВС Київської обласної ради народних депутатів (а.с.9,13).

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного .

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в т.ч. на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у строки, передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ч.І ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до Постанови центрального комітету КПРС, Президії ВР КПРС ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦСПС №524 /126 від 07.05.1986 року оплата праці працівникам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували службові обовязки в зоні ЧАЕС, проводилися в подвійному розмірі за посадовим окладом та окладом за спеціальне звання. І відповідно до цієї Постанови було надано право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС по підвищених до 100% тарифних ставках і посадових окладах. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок і окладів встановлювалися з урахуванням складності і терміновості робіт.

Відповідно до розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» було введено зони небезпечності в залежності від рівня радіоактивного забруднення території з відповідною оплатою, а саме: в 3-й зоні небезпечності в пятикратному розмірі в порівнянні з встановленим діючим законодавством нормами, в 2-й зоні чотирикратному розмірі і в 1-й зоні трьохкратному розмірі. Ці норми в оплаті роботи в зонах небезпечності були поширені на осіб начальницького і рядового складу органів Внутрішніх справ СРСР, які були задіяні на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідності до розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс.

На осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ у відповідності до норм розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 23.05.1986 року №1031-рс поширювалися положення розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР №964-рс від 17.05.1986р., де зазначено, що грошове забезпечення начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в 3,2,1 зонах небезпеки проводиться в 5,4,3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на розяснення заступника директора Департаменту СЗН ОСОБА_3 на думку якої є штучним і некоректним видача довідок керівниками підприємств та установ про заробіток працівників за виконання робіт в зоні відчуження у 1986-1990 р.р. у нових розмірах з підвищенням тарифних ставок, оскільки, так само, як і лист Міністерства праці України від 22.11.1995р. №09-3815, на який посилається відповідач, не є нормативними актами, які дають підстави відповідачу заперечувати право позивача на отримання довідки про його заробітну плату в зоні відчуження із розрахунку посадового окладу і окладу за звання, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, якою визначається структура заробітної плати, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, яка набрала чинності з 01.01.2012 р., в разі коли особа пропрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Порядку № 1210, ставиться в залежність від одержаного особою заробітку за період роботи в зоні відчуження.

Встановленим є те, що позивачу було виплачено за участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Чорнобиль з 15.06.1986р. по 30.06.1986 р. кошти посадовий оклад та оклад за звання в подвійному розмірі, а також кошти понаднормовий час. І зазначене було отримано позивачем саме за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС . На цій підставі , суд приходить до висновку, що отримані позивачем виплати мають бути враховані при обчисленні пенсії, оскільки, вказані кошти отримані позивачем не за результатами роботи в органах внутрішніх справ, а за участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, тобто в розрізі ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ці виплати є заробітком, одержаним за роботу в зоні відчуження, а такий заробіток має бути включено при обрахунку пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України №1006-р від 25.11.1993 року «Про надання дозволу МВС на перерахунок грошового утримання колишніх співробітників апарату МВС учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» та ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. за № 1031рс, розрахунок такого грошового утримання здійснюється із посадового окладу і окладу за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні відчуження ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Проаналізувавши наведене, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що відповідач, неправомірно відмовив ОСОБА_1 у видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС за період з 15.06.1986 року по 30.06.1986 року з врахуванням посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, кратності другої зони небезпеки.

Керуючись Законом України «Про оплату праці», Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. за № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (від 23.05.1986р.), Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України №1006-р від 25.11.1993 року «Про надання дозволу МВС на перерахунок грошового утримання колишніх співробітників апарату МВС учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС», та ст. ст.2,6,9, 17,158-163,167,185,186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Білоцерківської виправної колонії №35 щодо відмови у видачі позивачу довідки про заробітну плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 15.06.1986 року по 30.06.1986 року відповідної форми з врахуванням посадового окладу та окладу за звання в підвищеному на 100 % розмірі, кратності 2-ї зони небезпеки в почасовому обчисленні.

Зобовязати Білоцерківську виправну колонію №35 видати ОСОБА_1 довідки про заробітну плату за період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 15.06.1986 року по 30.06.1986 року з врахуванням посадового окладу та окладу за звання в підвищеному на 100 % розмірі, кратності 2-ї зони небезпеки в почасовому обчисленні.

Постанова може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

А у випадках передбачених ч.3 ст.160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4