Справа № 2а-86/11/0407
Суддя: Болоніна М. Б.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-86/11/0407
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі судді Болоніної М.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

30.12.2010 р. до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління ПФУ в м.Вільногірську про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, де просить визнати дії відповідача такими, що були здійснені відповідачем без урахування вимог п.6 ст.92 Конституції України щодо нарахування та здійснення перерахунку його пенсії згідно ст.40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобовязати відповідача перерахувати його пенсію відповідно до зазначених норм законодавства із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік, що становить 1650,43 грн. та виплатити суми недоотриманої пенсії внаслідок неправильного застосування показника середньої заробітної плати з травня 2010 р. по грудень 2010 р.; зобовязати відповідача утриматись від самостійного відходу від встановленого законом і судом порядку нарахування пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач згідно пенсійного посвідчення перебуває на обліку у відповідача, при цьому він є працюючим пенсіонером. У 2010 році відповідачем було здійснено позивачу перерахунок пенсії, де було застосовано показник заробітної плати в середньому на одну особу по Україні за 2007 рік, який становить 1197,91 грн. Позивач звернувся до відповідача з проханням застосувати для перерахунку його пенсії показник заробітної плати в середньому на одну особу за 2009 рік, як це передбачено ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не за 2007 рік, як це зробив відповідач. Відповідач своєю письмовою відповіддю відмовив у перерахунку пенсії із застосуванням зазначеного показника за 2009 рік, посилаючись на статті бюджету та постанову Кабінету Міністрів України. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив його конституційні права, діючи при цьому всупереч нормам Конституції України, практики Європейського Суду з прав людини та рішенню Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008, згідно якого були визнані неконституційними положення окремих нормативно-правових актів. Крім того, він зазначає, що відповідно до ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Справа розглядається відповідно до ст.183-2 КАС України в порядку скороченого провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі, та без проведення судового засідання.

21.01.2011 р. на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача (ар.с.14), де управління ПФУ просить відмовити позивачу в задоволені позовних вимог, посилаючись на спільний лист Міністерства праці та соціальної політики України і Пенсійного фонду України від 11.03.2009 р. (ар.с.15) та обґрунтовуючи свої заперечення наступним. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», врегулювавши порядок перерахунку пенсій, проте визнання Конституційним Судом України неконституційними, зокрема, цих норм, породжує неузгодженості щодо застосування окремих норм законів. Відсутність на сьогоднішній день усталеної практики застосування норм законодавчих актів, до яких вносились зміни або які визнавались такими, що втратили чинність, нормами, які згодом були визнані неконституційними, обумовлює необхідність їх законодавчого врегулювання Верховною Радою України. Після рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. прийнято постанову Кабінету Міністрів України №530, яка спрямована на недопущення зниження рівня соціального захисту окремих категорій громадян, зокрема, у 2008 році для перерахунку пенсій використовувався показник середньої заробітної плати у розмірі 1197,91 грн. 13.04.2010 р. позивач надав заяву про перерахунок пенсії та довідку про стаж роботи, згідно яких йому управлінням ПФУ було здійснено перерахунок пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати у розмірі 1197,91 грн. Розмір пенсії позивача станом на 13.12.2010 р. складає 2698,14 грн. Відповідач вважає, що пенсія обчислена та виплачується згідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі письмові докази, в тому числі пенсійне посвідчення ОСОБА_1, видане 20.05.2008 р. довічно (ар.с.9), заяву ОСОБА_1 від 08.12.2010 р. на імя начальника управління ПФУ щодо надання письмової відповіді стосовно проведення перерахунку (ар.с.10), лист-відповідь начальника управління ПФУ від 14.12.2010 р. №К/26/01-10 про розрахунок пенсії ОСОБА_1 (ар.с.11-12), суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст.11,71 КАС України розгляд і вирішення адміністративних справ здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, при цьому він продовжує працювати. На підставі наданої позивачем заяви від 13.04.2010р. та довідки про стаж його роботи за період з 01.04.2008 р. по 31.03.2010 р. йому відповідачем було здійснено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту середнього заробітку за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн. 08.12.2010 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому письмової відповіді щодо проведення перерахунку пенсії у квітні 2010 р. Згідно листа від 14.12.2010 р. №К/26/01-10 відповідач повідомив позивача, що у квітні 2010 р. йому здійснено перерахунок пенсії, при цьому для обчислення пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік, який складає 1197,91 грн. Крім того зазначено, що пенсія позивачу обчислена та виплачується згідно вимог чинного законодавства, тобто фактично відповідач відмовився здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2009 рік.

Отже, при здійсненні вказаного перерахунку відповідач керувався ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»із змінами, внесеними Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно змісту якої передбачено проведення перерахунків пенсій з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення та із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу загалом в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, котрий визначався згідно ст.40 цього Закону, а також спільним листом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 11.03.2009 р. №20/0/18-09/039 та №4096/02-1.

На думку суду з такими висновками відповідача погодитись не можна з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також старості та в інших випадках передбачених законом.

Згідно ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»(в редакції на 01.01.2007 р.) у разі, якщо застрахована особа, після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії проводиться не раніше як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст.40 цього Закону.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»заробітна плата для обчислення пенсії визначається за формулою, де враховується середня заробітна плата працівників зайнятих у галузі економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік»були внесені зміни до ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими застрахованій особі, яка продовжувала працювати після призначення пенсії, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсій незалежно від перерв в роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітній плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера, перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначеного в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»щодо внесення змін до ст.ст.40,42 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі визнання положень актів такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Спільним листом Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного Фону України від 11.03.2009 р. №20/0/18-09/039 та №4096/02-1 вказано, що до законодавчого врегулювання питання показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, перерахунки пенсій у 2009 році відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»проводиться із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік.

Після прийняття Конституційним Судом України вищевказаного рішення почали діяти положення ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»відповідно до яких, при здійсненні перерахунку пенсії, застосовується показник середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Крім того, Закони України мають вищу юридичну силу порівняно з урядовими нормативними актами, тому судом не приймається до уваги спільний лист Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного Фонду України.

Таким чином, суд доходить висновку про неправомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням положень ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та вважає за необхідне зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, яка враховується для обчислення пенсії за 2009 рік.

Разом з тим при вирішенні справи суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, оскільки перерахунок позивачу проведено за його заявою, поданою до управління ПФУ 13.04.2010 р., до суду з адміністративним позовом він звернувся лише 30.12.2010 р.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Позивач в позовній заяві строк позовної давності поновити не просить і поважні причини пропуску строку звернення до суду в позові не наводить.

Враховуючи вищезазначене, суд не вважає причини пропуску строку звернення до суду поважними та не знаходить підстав для його поновлення, тому задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 30 червня 2010 р. по 31 грудня 2010 р.

На відшкодуванні понесених судових витрат за рахунок Державного бюджету України позивач не наполягав.

Керуючись ст.ст.8,9,18,71,158-162,183-2 КАС України, ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 р. №1058-IV, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Вільногірську Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, виходячи з розрахунку та застосування показників середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2009 рік, відповідно до ст.ст.40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 30 червня 2010 р. по 31 грудня 2010 р., з урахуванням фактично отриманих ним сум пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Копії постанови направити сторонам в порядку ч.7 ст.183-2 КАС України.

СУДДЯ М.Б.БОЛОНІНА