Справа № 755/6466/17
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Бориспільської міської ради про визнання протиправними та скасувати рішення Бориспільської міської ради № 1238-17-VII від 08 листопада 2016 року, зобов'язати надати дозвіл на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2017 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить:

«Визнати протиправним та скасувати рішення Бориспільської міської ради № 1238-17-VII від 08 листопада 2016 року.

Зобов'язати Бориспільську міську раду надати дозвіл на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок загальною площею 3,2272 га., що розташовані за адресою: м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14 в постійне користування ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ».

Позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 2008 року позивач намагається отримати від Бориспільської міської ради дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в постійне користування двох земельних ділянок загальною площею 3,2272 га, що розташовані за адресою: м. Бориспіль, вул. Запорізька, 14, на яких знаходяться залізничні колії №№ 1, 2, 2а, 3а, 17, 4, 3 за інвентарними №№ 16, 24, 25, однак отримував лише відповідь, що рішення не прийнято. Після чергового звернення та подачі повного пакету документів, у тому числі документів, що підтверджують право власності на майно, яке розташоване на вказаних земельних ділянках, позивач отримав відповідь № 12-31-591 від 13 лютого 2017 року про те, що Бориспільською міською радою прийнято рішення № 1238-17-VII від 08 листопада 2016 року про відмову у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення в постійне користування земельних ділянок площею в межах 0,8172 га та 2,4100 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту у м. Бориспіль, в зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності позивача на майно, що розташоване на земельних ділянках. Вважає, що вказане рішення Бориспільської міської ради є незаконним, так як не відповідає чинному законодавству України та порушує його право на оформлення у встановленому законом прядку права постійного користування земельними ділянками для здійснення ним своєї господарської діяльності, оскільки позивач є власником майна, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про господарській товариства», ст. 58 Господарського кодексу України та ст. 9 Закону України «Про транспорт».

Представник позивача - Носенко А. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Лосінець Д. Ф. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи. (а. с. 80-81)

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 Указу Президента України № 210/93 від 15 червня 1993 року «Про корпоратизацію підприємств» встановлено, що корпоратизацією є перетворення державних підприємств, закритих акціонерних товариств, більш як 75 відсотків статутного фонду яких перебуває у державній власності, а також виробничих і науково-виробничих об'єднань, правовий статус яких раніше не був приведений у відповідність з чинним законодавством у відкриті акціонерні товариства.

Наказом Міністерства транспорту України № 746 від 30 жовтня 2001 року «Про перетворення Київ-Дніпровського міжгалузевого підприємства промислового залізничного транспорту у відкрите акціонерне товариство», Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту перетворено у відкрите акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ»), затверджені статут та акт передачі нерухомого майна до статутного фонду ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». (а.с. 43).

На підставі Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України № 836 від 22 листопада 2010 року, назву підприємства було змінено з ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ». (а.с. 50-51).

Наказом головного інженера Південно-Західної залізничної дороги ОСОБА_3 № 119-НГ-32 від 18 січня 1996 року, начальнику Дарницької дистанції шляху було передано з балансу дороги колію № 17 ст. Бориспіль на баланс Київ-Дніпровського МППЗТ по фактично-технічному стані, балансової вартості даного часу, передану в повному обсязі технічну документацію та фінансові документи та виключено з розгорнутої довжини дороги колію, що передається.

Актом від 11 березня 1996 року був проведений технічний огляд під'їзної колії № 17 ст. Бориспіль з ціллю передачі з балансу Дарницької дистанції її володільцю. (а.с. 42).

Судом встановлено, що Міністерство транспорту України, в особі Державного секретаря Міністерства транспорту України ОСОБА_4, який діє на підставі примірного положення про державного секретаря, затвердженого Указом Президента України від 14 липня 2001 року № 529, з одного боку та відкрите акціонерне товариство, що є правонаступником Київ-Дніпровського державного міжгалузевого підприємства промислового залізничного транспорту, в особі голови правління, який діє на підставі Статуту відкритого акціонерного товариства ОСОБА_5 з другого боку, уклали Акт-передачі нерухомого майна у власність ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», що є додатком до наказу Міністерства транспорту України від 30 жовтня 2001 року № 746. Так, залізнична колія № 17 ст. Бориспіль 4346 п.м., інв. номер 16, залізнична колія № 1,5 км. ст. Бориспіль інв. номер 24 та залізнична колія 0,3 км. ст. Бориспіль, інв. номер 25 передані у власність ВАТ «Київ-Дніпровське СППЗТ», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Алма - Атинська, 37. (а.с. 45-49).

З метою збереження об'єктів державної власності, які розташовані на земельній ділянці по вул. Запорізькій, 14 в м. Борисполі (Ділянка № 5), 17 травня 2016 року начальник Київ-Дніпровського виробничого підрозділу ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» ОСОБА_6 звернувся до голови Бориспільської міської ради ОСОБА_7 з листом № 274, в якому просить надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 3,2272 га, яка розташована по вул. Запорізькій, 14 в м. Борисполі, як підприємству державної форми власності. (а.с. 52-53).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Рішенням Бориспільської міської ради від 08 листопада 2017 року № 1238-17-VII відмовлено приватному акціонерному товариству «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення в постійне користування земельних ділянок площею у межах 0,8172 га та площею у межах 2,4100 га для розміщення та експлуатації будівель та споруд залізничного транспорту у м. Бориспіль. (а.с. 38).

Як вбачається з норм п. «ж» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на, зокрема, землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Землями промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності, порядок використання земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення встановлюється законом, у відповідності до вимог ст. 65 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

У відповідності до норм п. 5 ч. 1 ст. 123 вказаного Кодексу, земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Відповідно до вимог п. «а» ч. 2 ст. 92 Земельного Кодексу України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам зазначеним у Земельному кодексі документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, Бориспільська міська рада, при прийнятті рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою, зазначила, що документи, які підтверджують право власності ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» на об'єкти нерухомості, розташовані на земельних ділянках - відсутні.

У своїх запереченнях представник відповідача стверджує, що акт передачі нерухомого майна у власність ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» не є документом, що підтверджує право власності на майно, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, позивачу слід було переоформити вказаний акт передачі нерухомого майна від 30 жовтня 2001 року за № 746 у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», п. 7 Прикінцевих положень якого передбачає зміну (переоформлення) ліцензій, дозволів, свідоцтв, інших документів, що підтверджують права акціонерного товариства на майно.

Однак, погодитися з такими висновками Бориспільської міської ради суд не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв'язку, залізничні колії.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Відповідно до акту передачі нерухомого майна у власність ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», у власність вказаного товариства було передано саме залізничні колії, а тому державна реєстрація на вказане майно в установленому законом порядку не проводиться. Зазначений акт передачі майна у власність є правовстановлюючим документом товариства, не скасовувався, не визнавався недійсним та на даний час є чинним. Залізничні колії залізнична колія № 17 ст. Бориспіль 4346 п.м., інв. номер 16, залізнична колія № 1,5 км. ст. Бориспіль інв. номер 24 та залізнична колія 0,3 км. ст. Бориспіль, інв. номер 25 перебувають на балансі ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» та з його відання не вибували.

Майно державних підприємств, згідно ст. 10 Закону України "Про підприємства в Україні" та ст. 37 Закону України "Про власність" (що були чинними на момент передачі нерухомого майна у власність) визначається як майно, закріплене за підприємством, належить йому на праві повного господарського відання та відображено у самостійному балансі підприємства.

Судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес, при цьому інтересом юридичної особи у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може бути об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб юридичних особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності ті іншим загально правовим засадам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Поняття «охоронюваний законом інтерес», означає правовий феномен, який:

а) виходить за межі змісту суб'єктивного права;

) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони;

в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб;

г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права;

д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом;

є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви, відповідач порушив норми Земельного Кодексу України та принцип розсудливості, оскільки дії відповідача, на думку суду, всіляко спрямовані на перешкоджання позивачу в реалізації його права отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання потиправним та скасування рішення Бориспільської міської ради № 1238-17-VII від 08 листопада 2016 року.

Як зазначалося вище, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

А тому, безпосередньо рішення про зобов'язання надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок або відмови в наданні такого дозволу приймає орган місцевого самоврядування, в даному випадку Бориспільська міська рада.

Таким чином, обов'язок надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок або відмови в наданні такого дозволу є втручанням в повноваження суб'єктів владних повноважень, оскільки впливають на їх право вибору при прийнятті відповідного рішення.

За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень у відповідних правовідносинах, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в частині зобов'язання Бориспільської міської ради надання дозволу на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 69, ч.ч.1, 2, 6 ст. 71, ч. 3 ст. 94, ст. 153, ст. ст. 158-163, ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, п. «ж» ч. 1 ст. 19, п «а» ч. 2 ст. 92, п.п.1, 5 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 1 ст. 23 Закону України «Про транспорт», ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» до Бориспільської міської ради про визнання протиправними та скасувати рішення Бориспільської міської ради № 1238-17-VII від 08 листопада 2016 року, зобов'язати надати дозвіл на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бориспільської міської ради № 1238-17-VII від 08 листопада 2016 року «Про відмову Приватному акціонерному товариству «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення в постійне користування земельних ділянок площею в межах 0,8172 га та площею в межах 2,14000 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту у м. Бориспіль».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Бориспільської міської ради на користь Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я: