Справа № 817/528/17
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/528/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. за участю секретаря судового засідання Холод Т.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Шевчук І.С.

відповідача: представник Крилов О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування Акту №40 форми Нвс-5 розслідування випадку смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 , що стався 20.08.2016 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язання вчинення певних дій.

На обґрунтування заявленого позову Позивач вказала на порушення комісією ч.8 розділу 2 «Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України», а саме на необґрунтовані висновки розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 , не з`ясування обставин нещасного випадку, не встановлення, які саме дії, що вчинив ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, призвели до такого нещасного випадку як його смерть.

Також Позивач вказує, що рішення комісії про не складення акту НПвс є незаконними, необґрунтованими та таким, що суперечать фактичним обставинам смерті ОСОБА_2 , оскільки його смерть згідно Ухвали Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України, а саме вбивства з необережності.

Представник відповідача Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України у наданих до суду письмових запереченнях вказав, що не погоджується з пред`явленим позовом. Зазначає, що розслідування проводилось виключно за фактом смерті, а не за фактом травмування, яке в свою чергу проводилось окремо Луцьким прикордонним загоном. Зазначає, що місце нещасного випадку це лікарня, а тому мови про його огляд йти не може. Також вказує, що Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України в рамках розслідування нещасного випадку (смерті) військовослужбовця було вжито максимально усіх заходів для встановлення причин та обставин смерті ОСОБА_2 . Зазначає, підставою для висновку щодо перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, є відповідь головного лікаря «Зарічненської ЦРЛ» від 25.08.2016 року №1343/01-11/16 на запит Начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в якій однією з причини перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні та обстеженні вказано алкогольна інтоксикація (клінічно).

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Актом №40 розслідування випадку смерті, що стався 20.08.2016 року у Луцькому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України встановлено, що 19.08.2016 року молодший сержант ОСОБА_2 знаходився вдома по місцю проживання в смт.Зарічне, Рівненської області і готувався до виїзду в м.Маріуполь для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Близько 19 год. 00 хв. він вийшов до знайомого по речі. Після опівночі 20.08.2016 року, дружині ОСОБА_2 ОСОБА_1 , зателефонували з Зарічненської ЦРЛ та повідомили, що ОСОБА_2 доставили в приймальне відділення в тяжкому стані з бару «Валентина».

В 00 год. 30 хв. молодший сержант ОСОБА_2 бригадою ШМД був доставлений у приймальне відділення комунального закладу «Зарічненська ЦРЛ». З 20.08.2016 року по 21.08.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні з приводу: забій головного мозку. Підшкірна гематома лівого ока. Перелом кісток носа? Носова кровотеча. Гостре порушення мозкового кровообігу? Алкогольна інтоксикація (клінічно).

21.08.2016 року ОСОБА_2 було транспортовано в Рівненську ЦМЛ для дообстеження та лікування, де встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, крововилив в головний мозок, гіпертонічна хвороба 2 ступеню. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер в стаціонарі Рівненської ЦМЛ.

Згідно висновку комісії, призначеної наказом від 01.09.2016 року №515-АГ, у даному акті вказано:

1) Випадок смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 вважається таким, що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби.

2) Персоналу Державної прикордонної служби України, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці немає.

Комісією вирішено не складати Акт форми НПвс, так як нещасний випадок (смерть) є наслідком вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного сп`яніння (довідка Зарічненської ЦРЛ від 25.08.2016 року №1343/01-11/16).

Підставою для не складення акта форми НПвс є довідка Зарічненської ЦРЛ від 25.08.2016 року №1343/01-11/16 п.

Згідно з долученими до матеріалів справи копіями матеріалів службового розслідування судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_2 та Державною прикордонною службою України 21 липня 2016 року було укладено контракт про проходження громадянином військової служби в Державній прикордонній службі України.

Лікарським свідоцтвом про смерть № 464 року від 31.01.2015 року причиною смерті ОСОБА_2 визначено внутрішньочерепна травма з переломом кісток черепа, крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку.

Згідно з висновком судово-медичного експерта №476 смерть гр-на ОСОБА_2 настала від закритої черепно-мозкової травми із переломом кісток склепіння і основи черепа, забоєм речовин мозку та крововиливами під мозкові оболонки, яка в своєму перебігу ускладнилась розвитком набряку-набухання головного мозку та його компресією. При судово-токсикологічному дослідженні трупа ОСОБА_2 етилового спирту не було знайдено, як і не відчувався запах алкоголю від досліджуваних порожнин та внутрішніх органів при розтині трупа.

До матеріалів справи долучено копію Ухвали Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року згідно якої обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.119 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, тобто кримінальне провадження було закрите з нереабілітуючих підстав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, які сталися з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 , її територіальних органів, органів охорони державного кордону, Морської охорони, підрозділів спеціального призначення, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів та підрозділів забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) являється «Інструкція про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України» (далі Інструкція) затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2016 № 199 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за № 574/28704.

Відповідно до п.8. р.2 Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України комісія, яка проводить розслідування нещасного випадку зобов`язана: оглянути місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; з`ясувати обставини та причини нещасного випадку, чи не є нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства; визначити, чи стався нещасний випадок з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби; установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці (якщо такі особи були), розробити заходи щодо запобігання таким нещасним випадкам.

Відповідно до п.1 ч. 17 р.2 Інструкції акт форми Нвс-1 (або акт форми НПВС) не складається про нещасний випадок (випадок смерті), який є наслідком вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного токсичного чи наркотичного сп`яніння.

Суд зазначає, що нещасний випадок з ОСОБА_2 , щодо якого проводилось розслідування, згідно Акту №40 стався з останнім 20.08.2016 року у Луцькому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, а тому можливості комісії у з`ясуванні всіх обставин нещасного випадку жодним чином не було обмежено, зокрема щодо одержання всієї медичної документації, опитування свідків як самої події, так і медичних працівників, які надавали потерпілому ОСОБА_2 першу медичну допомогу однак не зважаючи на це комісією не було належним чином виконано вказані в інструкції приписи.

Суд зауважує, що комісією не оглядалось місце, де стався нещасний випадок, а саме приміщення: кафе-бару «Валентина», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , так у акті №40 розслідування випадку, вказано лише населений пункт без зазначення конкретної адреси.

Також комісією не було опитано жодного свідка та не встановлено причетних до нещасного випадку осіб, хоча у зв`язку із смертю ОСОБА_2 24.08.2016 року було порушено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Так, в акті розслідування смерті ОСОБА_2 взагалі не вказано за яких обставин стався нещасний випадок, а лише перелічено пояснення ОСОБА_1 , яка не була присутньою під час настання нещасного випадку з ОСОБА_2 , а знаходилась вдома по місцю проживання, а тому не могла надати будь яких об`єктивних свідчень стосовно обставин та причин нещасного випадку, що стався з її чоловіком.

Крім того, в акті розслідування випадку смерті №40 належним чином не з`ясовані обставини та причини нещасного випадку, чи не є нещасний випадок наслідком вчинення потерпілим дій у стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння, вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

Так, ні з матеріалів службового розслідування, ні з акту розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався з ОСОБА_2 не встановлено та не можливо встановити, які саме дії, що вчинив ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння, призвели до такого нещасного випадку як його смерть, і чи перебував він фактично в стані алкогольного сп`яніння, а комісією яка проводила розслідування взагалі не було з`ясовано механізм отримання ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

З матеріалів розслідування вбачається, що комісія безпосередньо не досліджувала обставини події та поведінки військовослужбовця, що передувала конфлікту обмежившись лише констатацією певних фактів без детальної перевірки, за таких обставин суд критично оцінює висновок комісії, який на думку суду є поверховим та необґрунтованим.

Слід зазначити, що вимоги передбачені у п.8 Р.2 Інструкції чітко передбачають необхідність встановлення дій військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння, наслідком яких і є сам нещасний випадок. Інструкцією не передбачено відмова у складанні акту Нвс-5 чи НПвс лише на підставі встановлення у військовослужбовця стану сп`яніння.

Комісією не надано жодної оцінки тому, що за фактом смерті ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження №0005883 за ч.1 ст.119 КК України за результатами якого Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.119 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, тобто кримінальне провадження було закрите з нереабілітуючих підстав.

Таким чином зазначеною ухвалою суду, яка вступила в закону силу встановлено, що смерть ОСОБА_2 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку саме з вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України, а саме вбивства з необережності.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, в ході розслідування було встановлено, що загибель ОСОБА_2 не являється наслідком дій вчинених ним у стані алкогольного сп`яніння.

Також слід зазначити, що в якості підстави для рішення комісії про не складання акту НПвс є відповідь головного лікаря «Зарічненської ЦРЛ» від 25.08.2016 року №1343/01-11/16 на запит Начальника відділу прикордонної служби «Вичівка» в якій однією з причини перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні вказано алкогольна інтоксикація (клінічно).

Вказана довідка ніяким чином не може бути врахована в якості підстави для встановлення перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння виходячи з наступного.

Так, у відповідності до п.5 ч.1 Розділу 3 «Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України» до першого примірника акта форми Нвс-5 додається висновок закладу охорони здоров`я або експертної установи щодо наявності в організмі потерпілого алкоголю, наркотичних чи отруйних речовин.

Форма вказаного висновку затверджена додатком №5 до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

Однак у матеріалах розслідування випадку смерті відсутній будь-який висновок закладу охорони здоров`я щодо наявності у організмі ОСОБА_2 алкоголю, наркотичних чи отруйних речовин, який був складений за результатними проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння.

Більше того, в Зарічненський ЦРЛ взагалі не було проведено належного огляду ОСОБА_2 на наявність стану алкогольного сп`яніння виходячи з наступного.

Суд під час судового розгляду встановив, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що військовослужбовець ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння під час нещасного випадку який привів до смерті і трапився 20.08.2016 року.

Нормативне регулювання визначення у особи наявності чи відсутності стану сп`яніння врегульовано наступними нормами, водночас окремих норм щодо військовослужбовців не передбачено.

Суд враховує, що згідно листа Департаменту реформ та розвитку медичної допомоги Міністерства охорони здоров`я України від 21.06.2013 року №3.22-17/327/18254 надано роз`яснення щодо можливості застосування нормативних актів МОЗ СРСР з питань медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння.

Так, згідно «Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю i стану сп`янiння» від 01.09.1988 року МОЗ СРСР, регламентованно огляд для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння. Згідно цієї Інструкції освідування призначається у випадках, коли закон передбачає дисциплінарну адміністративну відповідальність за: споживання алкоголю, або перебування в стані сп`яніння; розпивання спиртних напоїв на роботі; керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння; при травмах, пов`язаних із сп`янінням; у випадках, коли стан сп`яніння може бути розцінено, як груба необережність потерпілого, що сприяла виникненню або збільшенню шкоди, і може спричинити повну матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду в зв`язку з виконанням трудових обов`язків і т.п. Відповідно до ч.14 Розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у осіб, які перебувають у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_2 був доставлений у Заріченську ЦРЛ у непритомному стані та з тяжкими травмами вказані дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю не відбирались, що підтверджується досліджуваною у судовому засіданні історією хвороби ОСОБА_2 .

Таким чином, єдиним достовірним висновком наявним у матеріалах справи є висновок судово-медичного експерта №476, згідно якого при судово-токсикологічному дослідженні трупа ОСОБА_2 етилового спирту не було знайдено.

Суд звертає увагу, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності.

Згідно з ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що акт розслідування нещасного випадку складено формально, без врахування всіх наявних доказів та без встановлення обставин, які мають значення, а тому суперечать Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України.

З урахуванням зазначеного вимоги про скасування вказаного акту та зобов`язання відповідача повторно провести розслідування нещасного випадку, з що стався 20.08.2016 року з ОСОБА_2 є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Акт №40 форми Нвс-5 розслідування випадку смерті молодшого сержанта ОСОБА_2 , що стався 20.08.2016 року у Луцькому прикордонному загоні Державної прикордонної служби України.

Зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України утворити комісію та провести розслідування нещасного випадку, що стався з молодшим сержантом ОСОБА_2 у відповідності до Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Махаринець Д.Є.