Справа № 826/2973/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2973/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 жовтня 2017 року № 826/2973/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Лівобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

до Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс»

про стягнення заборгованості 35 240,12 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Лівобережне об’єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс» та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 35 240,12 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв’язку із несплатою відповідачем до Пенсійного фонду фактичних витрат на виплату і доставку пенсій,- у ТОВ «Ютем-Транссервіс» виникла заборгованість у розмірі 35 240,12 грн..

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2017 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі № 826/2973/17 та зобов’язано позивача надати суду: власне письмове підтвердження того, що у провадженні адміністративних судів або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору.

Крім того, відповідачу запропоновано у десятиденний строк з дня одержання ухвали подати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

28.03.2017 року від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості з клопотанням про розгляд судової справи за загальними правилами передбаченими КАС України.

29.03.2017 року ухвалою суду було вирішено здійснювати розгляд адміністративної справи за загальними правилами передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, зважаючи на неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

04.05.2017 року від відповідача через канцелярію суду надійшли повторні письмові заперечення на позовну заяву в тексті яких зазначається, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій не є недоїмкою, пенею чи штрафом (в розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») на стягнення яких не поширюється позовна давність, а отже позивач пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Зважаючи на дату подання адміністративного позову, сума позовних вимог мала б формуватися залежно від наявної заборгованості починаючи з липня 2016 року. Просить суд залишити позовну заяву Лівобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві без розгляду.

24.07.2017 року судом отримано клопотання відповідача про розгляд адміністративної справи за відсутності відповідача.

Зважаючи на неявку в судове відповідача, на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вирішив перейти до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно направлених позивачем розрахунків відповідачу (а.с. 10-19) визначено до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 в розмірі – 117 368, 28 грн. за період з квітня 2015 року по січень 2016 року.

Як вбачається з Картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 (а.с. 7-8) та загального розрахунку заборгованості (а.с. 9) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс» сплатило до Пенсійного фонду 80 044, 81 грн. заборгованості.

Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 складає 37 323, 47 грн..

Проте, станом на дату вирішення судового спору, заборгованість Відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 складає 35 240, 12 грн., оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-Транссервіс» частково сплатила борг у сумі 2 083, 35 грн. (за січень 2016 року), що підтверджується позивачем і у зв’язку із чим подано заяву про уточнення позовних вимог.

Отримані відповідачем розрахунки у встановлені законодавцем строки і порядку ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржені, загальна сума заборгованості у розмірі 35 240,12 грн. на час розгляду справи по суті не сплачена, що підтверджується наявними копіями карток особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Як вбачається з письмового повідомлення Відповідача, яке подано через канцелярію суду 18.09.2017 року, Відповідач змінив своє місцезнаходження та найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТЕМ-БК». Дані зміни зареєстровані у порядку, визначеному законодавством згідно наявної в матеріалах справи Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Водночас, організаційно-правова форма відповідача та код ЄДРПОУ не змінилися.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, є, зокрема, суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Для вказаних платників збору, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, згідно п.1 ст.2 Закон №400/97-ВР, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (Закон №1788-ХІІ) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Для вказаних платників збору, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, згідно п.1 ст.2 Закон №400/97-ВР, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (Закон №1788-ХІІ) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Статтею 13 Закону №1788-ХІІ визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

- п.«а» працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;

- п.«б»-«з», зокрема працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць тощо.

Згідно п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до Закону №1058-ІV та Закону №400/97-ВР розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663) (далі Інструкція).

Ця Інструкція визначає процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій (п.6.4 Інструкції).

Як передбачено п.6.7 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що у позивача підстави для пред'явлення відповідних позовних вимог про стягнення з відповідача щомісячних фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій виникають з наступного дня після 25 числа в разі невиконання відповідачем свого обов'язку по добровільному внесенню до Пенсійного фонду України зазначених в повідомленні місячних сум таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на адресу відповідача надіслано відповідні повідомлення про необхідність здійснити відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, однак в порушення вищевказаних положень відповідачем не надано доказів сплати щомісячної суми внесків на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах на загальну суму 35 240,12 грн..

До матеріалів справи позивачем додано розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в яких визначена сума заборгованості за Списком №1.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем в підтвердження зазначеного надано суду також картку особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Доказів, які спростовували б доводи позивача, відповідач суду не надав.

Щодо посилань Відповідача на пропущення Позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом;

Відповідно до частини п'ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права суд дійшов висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п'ятнадцятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС України, не застосовуються.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція Верховного Суду України, висловлена Верховним Судом України, в постанові від 25 листопада 2015 року (справа №803/2199/14).

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши правові норми чинного законодавства та оцінивши наявні докази у справі, беручи до уваги те, що суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених на пільгових умовах відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 69, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Лівобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві задовольнити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська