Справа № 825/955/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/955/17

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Родінченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу № 825/955/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі-Ніжинська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.11.2016 № 366-1701 та № 367-1701.

Обґрунтовуючи вимоги, ОСОБА_3 вказав, що Ніжинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області прийняті рішення від 04.11.2016 № 366-1701 та № 367-1701 з порушенням строків, встановлених пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України де чітко визначено, що контролюючий орган виносить податкові повідомлення - рішення до 1 липня поточного року. Відтак, на думку позивача, оскільки спірні податкові повідомлення - рішення відповідачем винесені з порушенням вимог чинного законодавства, то вони є протиправні та підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Пояснила суду, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті за період 2016 року на підставі інформації, наданої Ніжинською міською радою та з урахуванням норм статті 102 Податкового кодексу України. Враховуючи зазначене, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

03.10.2007 між Ніжинською міською радою та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди землі, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1416 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 14000 (а.с. 14-17).

В подальшому до вказаного договору оренди землі були внесені зміни, що підтверджується додатковими угодами від 24.09.2009 (а.с. 20), та від 15.06.2015 (а.с. 13).

10.06.2015 між Ніжинською міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі за кадастровим № НОМЕР_3, площею 0,2619 та, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 7-10).

Право оренди земельних ділянок відповідно до вказаних договорів зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною інформацією від 12.10.2017 № 100245014 (а.с.76-77).

04.11.2016 Ніжинською ОДПІ ДФС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення - рішення № 366-1701, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб в розмірі 45247,43 грн. та податкове повідомлення-рішення № 367-170, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб в розмірі 83720,10 грн. (а.с. 22,78).

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справі доказів, виходив з наступного.

Так, спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі-ПК України), в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За пунктом 287.7 статті 287 ПК у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Положеннями статті 288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.2, 288.3 статті 288 ПК України).

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

У свою чергу, частиною першою статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 № 3613-VI встановлено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку.

Отже, оподаткування земельних ділянок має здійснюватися з урахуванням наведених положень Податкового кодексу України та Закону України "Про Державний земельний кадастр", тобто на підставі договору оренди земельної ділянки та відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Разом з тим, податковим органом не надано доказів щодо наявності витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки на час нарахуванні позивачу спірного податкового зобов'язання.

Доводи представника відповідача, що наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 12.10.2017 № 100245014 (а.с. 76-77) свідчить про достатність відомостей про земельну ділянку, суд вважає помилковими, з огляду на таке.

Слід зазначити, що за змістом частини першої статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, проте, відомості про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, не містить.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що приймаючи 04.11.2016 спірні податкові повідомлення-рішення про донарахування позивачу податкового зобов'язання з орендної плати, відповідач порушив приписи пункту 286.5 статті 286 ПК України, за якими нарахування фізичним особам сум податку, та відповідно видання податкового повідомлення-рішення проводиться контролюючими органами до 1 липня поточного року.

Крім того, відповідно до вимог пункту 58.1 статті 58 ПК України до податкового повідомлення - рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Органи державної податкової служби складають та направляють (вручають) платникам податків податкові повідомлення-рішення про нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість відповідно до Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 за №1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.01.2016 № 124/28254 (далі - Порядок).

За змістом пункту 2.2 Порядку для платників податків - фізичних осіб відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою "Ф". У додатку 1 до Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків зазначено, що податкове повідомлення - рішення форми "Ф" містить податковий період та посилання, що «Розрахунок податкового зобов'язання додається».

Як встановив суд, у спірних рішеннях відповідачем не вказано податкового періоду. Докази, які б підтверджували, що відповідачем було складено розрахунок податкового зобов'язання та направлено позивачу, відсутні.

Тобто, Ніжинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято податкові повідомлення - рішення, які не відповідають формі та змісту, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 за №1204.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною другою статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи податкові повідомлення-рішення від 04.11.2016 № 366-1701 та № 367-1701 про нарахування позивачу орендної плати за землю з фізичних осіб, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області.

Керуючись ст.ст. 71-72, 94, 158, 162, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 04.11.2016 № 366-1701 та № 367-1701.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 1289 (одна тисяча двісті вісімдесят дев'ять) грн. 68 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко