Справа № 389/1297/17 (2-а/389/71/17)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 рокусправа № 389/1297/17 (2-а/389/71/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Кругового О.О. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області

на постанову Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2017 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 управління виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області про стягнення компенсацій та середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 29.05.2017 року звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1 управління виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області (далі Фінансове управління ВК ОСОБА_2 Кіровоградської області), в якому, з урахуванням уточнень , просить поновити строк звернення до суду з позовними вимогами; зобовязати відповідача нарахувати їй компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні, розраховану за вимогами ч.3 ст. 107 КЗпП України та стягнути з відповідача на її користь зазначені суми; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 51 134,85 грн., обраховану, шляхом множення середньоденного заробітку на кількість днів затримки, починаючи з 21.10.2016 року по 02.08.2017 року; зобовязати відповідача нарахувати компенсацію втрати частини грошових коштів, у звязку з порушенням термінів їх виплати, розрахованою за методикою постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» починаючи з 21.10.2016 року по день фактичного розрахунку та стягнути з відповідача зазначену суму.

Постановою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.08.2017 року поновлено позивачу строк звернення до суду, зобовязано Фінансове управління ВК ОСОБА_2 Кіровоградської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію за роботу у вихідні, святкові та неробочі дні,а саме: 31.01.2015 року, 28.06.2015 року, 1,2.08. 2015 року, 8.01.2016 року,обраховану відповідно ч.3 ст. 107 КЗпП України, на користь позивача стягнено середній заробіток за час затримки розрахунку про звільненні в розмірі 51 134,85 грн.,на відповідача покладено обовязок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових коштів, у звязку з порушенням термінів їх виплати(інфляційні втрати), розрахованою за методикою постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» починаючи з 21.10.2016 року по день фактичного розрахунку, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідач сплачену суму судового збору в розмірі 1 920 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 управлінням ВК ОСОБА_2 Кіровоградської області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови №390-к від 10.12.2010 року ОСОБА_3А з 10.12.2010 року призначено на посаду начальника ОСОБА_1 управління ВК ОСОБА_2 Кіровоградської області, яке є згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №011179 від 10.04.2013 року, юридичною особою.

Розпорядженнями ОСОБА_2 міського голови від 30.01.2015 року №31-к, від 23.06.2015 року №281-к, від 31.07.2014 року №344-к, від 06.01.2016 року №1-к, позивач була залучена до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні, а саме: 31.01.2015 року (вихідний), 01.08.2015 року (вихідний), 02.08.2015 року (вихідний), 28.06.2015 року (святковий), 08.01.2016 року (неробочий).

Починаючи з 20.10.2016 року на підставі розпорядження ОСОБА_2 міського голови №506-к від 20.10.2016 року, у звязку зі скороченням штату ОСОБА_3А звільнена з посади начальника ОСОБА_1 управління ВК ОСОБА_2

Позивач двічі 20.10.2016 року та 25.11.2016 року зверталася з заявами до ОСОБА_2 міського голови з вимогами виплати їй суми компенсацій за роботу у вищезазначені вихідні, святкові та неробочі дні, в чому їй відмовлено листами ВК ОСОБА_2 Кіровоградської області №01-18/937/3 від 17.11.2016 року, №І-1428 від 20.12.2016 року з причини відсутності в табелях обліку робочого часу відміток про залучення позивача до роботи у ці дні.

Суд першої інстанції правомірно поновив позивачу на підставі ст. 100 КАС України, встановлений ч. 1 ст.233 КЗпП України строк звернення до суду з позовними вимогами 29.05.2017 року відносно трудового спору, що фактично виник у жовтні 2016 року, з підстав наявності доказів, що свідчать про своєчасне звернення до суду із відповідними вимогами ( ухвали Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2017 року, від 22.05.2017 року (а.с.36 - 38).

Приписами ст.71 - 73 КЗпП України визначено, що робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Робота у вихідний день може компенсуватися за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами ст. 107 цього Кодексу.

Стаття 107 КЗпП України визначає, що робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Частиною 1 ст.116, ст. 117 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 року прийнято постанову №159, якою затверджено відповідний порядок, п.1 якого визначено, що його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Із матеріалів справи вбачається,і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що позивач залучалася до роботи у вихідні, святкові та неробочі дні 31.01.2015 року , 28.06.2015 року, 01.08.2015 року,02.08.2015 року, 08.01.2016 року, що підтверджено інформацією з сайту ОСОБА_2 та розпорядженнями ОСОБА_2 міського голови від 30.01.2015 року №31-к, від 23.06.2015 року №281-к, від 31.07.2015 року №344-к від 06.01.2016 року №1-к, компенсація роботи за які у вигляді надання іншого дня відпочинку або оплати у грошовій формі у подвійному розмірі відповідачем не виконана.

Посилання відповідача на неналежний облік міськрадою відпрацьованого позивачем часу в вищезазначені дні, не спростовує факт перебування позивача на роботі в ці дні, та необхідність здійснення оплати за відпрацьований час, а тому відмова відповідача здійснити оплату праці позивача протирічить чинному трудовому законодавству.

Оскільки при звільненні позивача за ініціативою відповідача у звязку зі скороченням штатів за ст.40 п.1 КЗпП України відповідач не здійснив повний розрахунок, суд першої інстанції правомірно стягнув на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.10.2016 року по 02.08.2017 року в розмірі 51 134,85 грн., та поклав обовязок на відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових коштів, у звязку з порушенням термінів їх виплати(інфляційні втрати), розрахованою за методикою постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати» починаючи з 21.10.2016 року по день фактичного розрахунку.

Суд першої інстанції у відповідності до приписів ч.1 ст.94 КАС України правильно присудив на користь позивача здійснені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 920 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: А.В. Шлай