Справа № 820/4280/17
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 жовтня 2017 р. № 820/4280/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Смородської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_3 від 07.08.2017 незаконними.

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_3 від 07.08.2017, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_3 копії матеріалів службового розслідування, що проводилося відносно заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 у період з 10 по 23 листопада 2015 року.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61001, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь ОСОБА_3 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн.

- в разі задоволення позову та у відповідності до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановити судовий контроль за виконанням рішення, встановивши строк для подачі звіту про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.08.2017 ОСОБА_3 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Харківській області із запитом на отримання публічної інформації. У вказаному запиті просив надати копії матеріалів службового розслідування, що проводилося відносно заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 у період з 10 по 23 листопада 2015 року. Відповідь позивач просив надіслати на вказану у запиті електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_1) . 11.08.2017 позивач отримав на свою електронну адресу електронного листа від відповідача у якому було повідомлено, що матеріали вказаного службового розслідування складаються із 222 аркуша. Окрім того, відповідач відмовив у наданні копій запитуваних наказів, оскільки копії вказаних вище матеріалів службового розслідування у електронному вигляді не створювалися, а на думку посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Харківській області, виготовлення електронних копій запитуваних документів є тотожним поняттю «створення нової інформації» або «створення інформації в інший спосіб». Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що грубо порушують законні права та інтереси позивача, у зв'язку із чим просив задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначивши що дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_3 від 07.08.2017 року є обґрунтованим та таким, що не суперечать нормам діючого законодавства, у зв'язку із чим просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

07.08.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Головного територіального управління юстиції у Харківській області із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив надати копії матеріалів службового розслідування, що проводилося відносно заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 у період з 10 по 23 листопада 2015 року.

Судом встановлено, що Головне територіальне управління юстиції у Харківській області листом № 131-2017/09.01-30 від 11.08.2017 р. повідомило, що на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.11.2015 №356/3 з 10 по 23. листопада 2015 року було проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_4, заступника начальника Управління державної, виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. У Головному територіальному управлінні юстиції у Харківській області матеріали зазначеного службового розслідування зберігаються на паперових носіях. Загальний обсяг матеріалів службового розслідування складає 222 аркуша. Копії матеріалів, в електронному вигляді не створювались, тому запитувана інформація потребує її створення в інший спосіб. Відповідно до абзацу другого п.п. 1.2 пункту 1 наказу Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 25.05.2015 №291/4 «Питання виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» в Головному територіальному управлінні юстиції у Харківській області», Головне територіальне, управління юстиції у Харківській області не є розпорядником інформації за запитами на інформацію стосовно інформації, яка може бути отримана шляхом узагальнення аналітичної обробки даних або яка потребує створення в інший спосіб. На підставі п.1 ч. 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідачем було відмовлено в наданні запитуваної інформації.

Не погодившись із вказаною відмовою Головного територіального управління юстиції у Харківській області, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Стаття 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповіді Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 131-2017/09.01-30 від 11.08.2017 р., підставою для відмови в наданні доступу до інформації, котра запитувалася ОСОБА_3, став висновок відповідача про те, що вказані матеріали службового розслідування не створювались в електронному вигляд, тому запитувана інформація потребує її створення в інший спосіб та відповідно до п. 1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відмовлено в наданні запитуваної інформації в частині надання електронною поштою копії матеріалі» службового розслідування (обсягом 222 аркуші) у зв'язку із тим, що відповідач не володіє і не зобов'язаний, відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Однак суд не погоджується з вказаним висновком відповідача виходячи із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб'єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що запитувана позивачем інформація є саме публічною, а доступ до неї регулюється Законом України "Про доступ до публічної інформації" та відповідач володіє вказаною інформацією.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" містить чіткі гарантії захисту прав заявника при розгляді розпорядником публічної інформації запиту на отримання публічної інформації та унеможливлює зловживання розпорядником публічної інформації своїм правом на обмеження в доступі до такої інформації.

Так, згідно із статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про захист персональних даних" не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Таким чином, інформація по службовому розслідуванню під час виконання посадовою особою функції держави не може бути обмежена у доступі.

Така позиція також зазначена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації".

Поряд з тим, відповідно до статті 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про державну службу" одним із принципів державної служби є прозорість, тобто відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У такому випадку копія документа повинна надаватися у звичайному порядку, при цьому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування або іншим способом на вибір розпорядника інформації.

Таким чином, законодавцем чітко й однозначно передбачено, що розпорядник публічної інформації не може відмовити заявнику в наданні запитуваного документу або його копії. Натомість, розпорядник публічної інформації в праві регулювати обсяги інформації, що міститься в таких документах та надається на запити заявників, шляхом ретушування або у інший спосіб з обов'язковим дотриманням умов та посиланням на підстави обмеження доступу до публічної інформації, які передбачені частиною 2 статті 6 та статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Крім того, аналіз законодавства свідчить про те, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме письмову чи електронну.

Наявність такого права особи підтверджується також ч. 5 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якою, зокрема, передбачена можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації та отримання запитування запитуваних документів тільки на електронну адресу в електронній формі.

Зважаючи на те, що у запитуваних позивачем матеріалах службового розслідування проведеного Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області мова йде про дії, що вчинені під час здійснення своїх службових повноважень посадовою особою органів державної виконавчої служби - заступником начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 - відповідач не мав жодних законних підстав для відмови в наданні такої інформації у електронній формі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про протиправність дій відповідача, які полягали у відмові у наданні копій матеріалів службового розслідування, що проводилося відносно заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 у період з 10 по 23 листопада 2015 року в електронній формі.

Щодо вимоги в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61001, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь позивача судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Отже, витрати на правову допомогу є судовими витратами.

Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та його представником - ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги від 15.08.2017. ( додатковий договір № 1 до вказаного договору від 11.10.2017р).

Представник позивача є фахівцем у галузі права, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 від 12.06.2010.

Окрім того, представник позивача є приватним підприємцем, одним з видів його економічної діяльності є діяльність у сфері права (код 69.10).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 за № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" передбачено, що за втрачений заробіток - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду в адміністративних справах, обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час, виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 встановлено, що з 01 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становить 3200 грн.

Відповідно до калькуляції-рахунку №1 від 10.09.2017 та квитанції № 1009/17 від 10.09.2017 позивачем сплачено своєму представнику 7040,00 грн. за надання правової допомоги, пов'язаної із розглядом вказаної справи, а саме: ознайомлення з первісним матеріалом (документами) замовника (копіями матеріалів виконавчого провадження), їх вивчення та аналіз на предмет релевантності, незалежності, допустимості, ступеню ймовірного доказового значення - 3 години (640 грн х 3 = 1920 грн); аналіз нормативного матеріалу, коментарів, роз'яснень, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнень судів касаційних інстанцій та правових позицій ВСУ, публікації науковців, висновків фахівців - 4 години (640 грн х 4 = 2560 грн); складання тексту адміністративного позову - 4 години (640 грн х 3 = 2560 грн).

Таким чином, позивач надав усі належні та допустимі докази понесених судових витрат в межах і обсягах, визначених законодавством, а тому заява про стягнення з бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 7040 грн. підлягає задоволенню.

Щодо вимоги в частині встановлення в порядку ст. 267 КАС України, судового контролю за виконанням рішення, встановивши строк для подачі звіту про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

В силу положень ч.1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначене є правом суду, а не обов'язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 267 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_3 від 07.08.2017 незаконними.

3. Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_3 від 07.08.2017, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_3 копії матеріалів службового розслідування, що проводилося відносно заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 у період з 10 по 23 листопада 2015 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61001, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь ОСОБА_3 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн.

5. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

6. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. 7. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 20.10.2017 р.

Суддя Рубан В.В.