Справа № 815/813/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/813/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Бойка А.В.

за участю секретаря : Осавуляк О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Оптімо" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Оптімо" (надалі - позивач, ТОВ "Трейд Оптимо" ) звернулося до суду із вказаним позовом та просило :

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби України №100270001/2016/000417/1 від 18 жовтня 2016 р.;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України №100270001/2016/00615 від 18 жовтня 2016 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час митного оформлення товару та випуску його у вільний обіг за тимчасовою митною декларацією митницею було визнано заявлену декларантом митну вартість, визначену за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору, додаткові документи для підтвердження задекларованої митної вартості митницею не затребувались, отже сумнівів органу доходів і зборів у достовірності відомостей в поданих до митного оформлення товару документах не виникало, а подані документи для підтвердження заявленої митної вартості були визнані достатніми та такими, що давали змогу пересвідчитись у правильності заявленої митної вартості.

Таким чином, митниця прийняла спірні рішення про коригування митної вартості товару та оформила картку відмови з порушенням послідовності обрання методу визначення митної вартості товару, визначеного ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України та за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 24 квітня 2017 року прийнято постанову про задоволення позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Київської міської митниці Державної фіскальної служби України №100270001/2016/000417/1 від 18 жовтня 2016 р.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці Державної фіскальної служби України №100270001/2016/00615 від 18 жовтня 2016 р.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що митним органом не спростовано правильність визначення позивачем митної вартості товарів за ціною договору, а також доведено обґрунтованість прийняття спірних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, митний орган подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невірне встановлення фактичних обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та наявністю розбіжностей, що слугували підставою для невизнання митницею заявленої декларантом митної вартості товарів та її коригування.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Трейд Оптімо" (покупець) укладено договір купівлі-продажу товарів №DOG/KT-0825 від 25.08.2016 року з компанією "DOGAN TEKSTIL LIMITED SIRKETI" (надалі - продавець). Відповідно до умов зазначеного договору продавець зобов'язується прийняти у власність та оплатити товари відповідно до специфікацій або інвойсів, які є додатками до цього договору.(а.с. 30-36)

Відповідно до інвойсу № D-TUR/ML-17/1 від 06.09.5015 року поставка проводиться на умовах DAP Odessa (а.с.22).

За відсутності точних відомостей для однозначного визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД у відповідності до положень статі 260 Митного кодексу України ТОВ "Трейд Оптімо" здійснило митне оформлення товару "синтетичні полотна…" за тимчасовою митною декларацією від 06.09.2016 № 100270001/2016/268407, із застосуванням найбільшої ставки ввізного мита з тих, під яку можуть підпадати товари (8 %).

Після проведення лабораторних досліджень на підставі експертного висновку СЛЕД від 03.10.2016 № 170 та у відповідності до положень статей 260, 261 Митного кодексу України, ТОВ "Трейд Оптімо" подало органу доходів і зборів додаткову декларацію від 18.10.2016 № 100270001/2016/272970, що містить точні відомості про код товару згідно УКТ ЗЕД.

Як зауважує позивач, в усіх вище перелічених випадках єдиною достеменно невідомою характеристикою товару необхідною для заповнення митних декларацій у звичайному порядку без подання тимчасових митних декларацій були характеристики товару, визначальні для класифікації товару згідно УКТ ЗЕД. Митницею були відібрані проби (зразки) товару та направлені відповідні запити до експертного органу лише з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів, що вбачається з пункту 7 Висновків Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС (обґрунтування та мета направлення запиту). Відібрання проб (зразків) товарів для перевірки задекларованої митної вартості товарів посадовими особами митниці не здійснювалось, тоді як така можливість передбачена пунктом 2 частини 1 статті 356 Митного кодексу України.

Не погодившись із заявленою декларантом митною вартістю товарів, митним органом були прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів, за якими органом доходів і зборів визначено митну вартість товару із застосуванням резервного методу: від 18.10.2016 № 100270001/2016/000417/1 та відмовлено у прийнятті вказаної додаткової декларації шляхом оформлення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (Картка відмови) № 100270001/2016/00615 від 18.10.2016 р.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, посилаючись на те, що оскаржувані рішення та картка відмови прийняті без достатніх правових підстав, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи подання декларантом тимчасової митної декларації було обумовлено виключно відсутністю достатньої інформації щодо характеристик товарів, визначальних для їх класифікації згідно УКТ ЗЕД та слугувало підставою для відібрання зразків товарів для проведення лабораторних досліджень.

Отже, отримання митницею результатів досліджень після випуску товарів у вільний обіг за тимчасовими митними деклараціями могло вплинути виключно на класифікацію товарів згідно УКТ ЗЕД. Проте декларантом повністю враховані висновки експертних досліджень щодо класифікації товарів у поданих до митного оформлення додаткових деклараціях.

Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів передбачено статтею 54 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, за тимчасовими митними деклараціями органом доходів і зборів товари "синтетичні полотна…" були випущені у вільний обіг за заявленою декларантом митною вартістю, визначеною за першим методом - за ціною договору. Отже, з урахуванням положень п.4 ч.4 ст.54 Митного кодексу України органом доходів і зборів було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.

Також, під час випуску товарів у вільний обіг за тимчасовими митними деклараціями декларантом сплачені митні платежі за найбільшою ставкою з тих, під яку може підпадати товар, як то передбачено ч. 3 ст. 260 Митного кодексу України.

Таким чином, позивач повністю дотримався вимог Митного кодексу України щодо подання тимчасових та додаткових митних декларацій, сплативши найбільшу ставку митних платежів з митної вартості товарів, визначених за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору, яка була перевірена та визнана митницею на момент випуску товарів у вільний обіг.

Статтею 4 Митного кодексу України визначене значення поняттю "вільний обіг", яке вживається у Кодексі. Так, вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку органів доходів і зборів України.

Згідно пункту 1.12 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631) якщо законами України та/або іншими нормативно-правовими актами з питань державної митної справи не передбачено інше, виконання митних формальностей за тимчасовою МД, періодичною МД, додатковою декларацією, письмовою заявою згідно з додатком 1 до Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, здійснюється відповідно до цього Порядку з урахуванням необхідності виконання окремих митних формальностей залежно від типу МД, митного режиму, особливостей переміщення, установлених для окремих митних режимів, засобів та способів переміщення товарів.

Отже, під час митного оформлення товарів за тимчасовою митною декларацією органом доходів і зборів виконано митні формальності, в т.ч. здійснено перевірку правильності визначення митної вартості товарів (п.п. 4.5.10 п. 4.5 Порядку № 631).

Під час випуску товарів у вільний обіг за тимчасовими митними деклараціями у митниці питань недостатності відомостей для підтвердження складових митної вартості не виникало і додаткових документів для підтвердження митної вартості не витребовувалось.

З урахуванням наведеного суд доходить до висновку, що митницею за результатами проведеної на підставі п.1 ч. 4 ст.54 Митного кодексу України перевірки заявленої позивачем митної вартості товарів було прийнято рішення про її підтвердження наданими позивачем документами, що й стало підставою для випуску товарів у вільний обіг.

У спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів органом доходів і зборів зазначено про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та вказані розбіжності, що слугували підставою для невизнання митницею заявленої декларантом митної вартості товарів та її коригування, які є аналогічними за своїм змістом та полягають у наступному: відповідно до п.6.2 Контракту від 25.08.2016 № DОG/КТ-0825 може бути здійснена як попередня оплата за товар згідно з інвойсом, так і можлива відстрочка платежу, проте в інвойсі від 06.09.2016 № D-ТUR/МL-17/1 взагалі не обумовлені терміни відстрочки платежу; відповідно до п.6.3 Контракту від 25.08.2016 №000/0-0825 вказано, що оплата здійснюється перерахуванням грошових коштів на рахунок продавця, або по іншим реквізитам, які будуть вказані в Додаткових угодах до договору, але до митного оформлення Додаткові угоди не надані.

Щодо зазначення митницею в якості розбіжності ненадання декларантом додаткових угод до договору з посиланням на п.6.3 договору від 25.08.2016 року № DОG/КТ -0825 слід зазначити, що пунктом 6.3 договору передбачено, що оплата за товар здійснюється перерахуванням грошових коштів на рахунок продавця, або по іншим реквізитам, які будуть вказані в додаткових угодах до договору.

Пунктом 13 вказаного контракту передбачені платіжні реквізити сторін, в тому числі банківські рахунки продавця товару. Встановлення додатковими угодами інших платіжних реквізитів в даному випадку не було необхідним, такі додаткові угоди не укладались, отже органу доходів і зборів не надавались.

Щодо не обумовлення в інвойсі термінів відстрочки платежу, то зазначене не є ціноутворюючим фактором, відсутність цієї інформації в інвойсі не може свідчити про заниження митної вартості товару. До того ж інвойс є розрахунково-платіжним документом, в якому виставляються суми до сплати покупцю, та в наданому до митного оформлення інвойсі міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Також в запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі митний орган посилається на те, що прайс - лист на умовах поставки CIF ODESSА вказує на суб'єктивну спрямованість даної пропозиції та суперечить самій суті прайс - листа, як такого.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянт помилково посилається на умови поставки CIF, оскільки в інвойсі, в митній декларації умова поставки визначена як DAP. Також судом першої інстанції правомірно зазначено, що визначення у прайс - листі умови поставки DАР ODESSА, не є обов'язковою складовою (реквізитів) прайс-листа, він може оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд.

Чинним національним та міжнародним законодавством не передбачений виключний необхідний перелік інформації, яку повинен містити прайс - лист, він не впливає на числове значення складових митної вартості товарів.

Крім того, частиною 2 статті 53 Митного кодексу України встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Декларація країни відправлення не є документом, що підлягає обов'язковому поданню при митному оформленні товарів. Декларантом за власним бажанням були подані декларації країни відправлення для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53).

Також митний орган в своїй апеляційній скарзі зазначає про те, що в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ч. 5 ст. 54, ч. 1, 4 ст. 337, 320 МКУ встановлено невідповідність заявленої митної вартості товару та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками.

Щодо встановлення митницею невідповідності заявленої митної вартості та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками слід зазначити, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Та обставина, що подібний товар розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Також, судом першої інстанції правомірно зазначено, що у спірному рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, що суперечить положенням пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості №100270001/2016/000417/1 від 18 жовтня 2016 р. та картки відмови №100270001/2016/00615 від 18 жовтня 2016 р.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 198, 200, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Оптімо" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили після проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.В. Бойко