Справа № 820/1699/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2017 р. № 820/1699/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Рубежанського І.В.,

представника відповідача - Хілковського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: зобов`язати Харківський прикордонний загін нарахувати та виплатити (доплатити) позивачу ОСОБА_1 різницю між виплаченою сумою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 27940,77 грн. (перераховано 23.08.2017 року) та сумою грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яка нарахована позивачем замість відповідача та надана до суду ( а саме, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 1 січня 2017 року та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі прапорщику ОСОБА_1 з розрахунку кількості предметів, вартості з одиницю, суми грошової компенсації окремо по кожному предмету та загальної суми грошової компенсації за всі предмети речового майна, які прописані, нараховані позивачем та інше в зразку № 1 для врахування судом та відповідачем, який додається.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України за №178 від 16.03.2016 року не виплачено йому грошову компенсацію замість речового майна у належному розмірі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та заявах про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначив, що після надходження відповідних коштів з бюджету позивачеві було нараховано та виплачено в повному обсязі грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна, а посилання позовної сторони на невідповідність грошових сум та надані розрахунки з цього приводу є необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 м. Харкова ДПС України у період з 15.03.1995 р. по 30.03.2017 р., що не заперечувалось сторонами.

Наказом Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.03.2017 р. № 135-ос з позивачем було припинено контракт, звільнено в запас ЗС України, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

У судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що позивач звертався до відповідача з проханням отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна, проте йому було роз`яснено, що відповідні виплати буде здійснено після надходження бюджетних призначень.

Згідно довідки - розрахунку № 34 від 15.08.2017 р., сума належної до видачі грошової компенсації складає 34709,04 грн. ( т.1 а.с.168). Така ж довідка була неодноразово надана до суду та міститься також на інших аркушах справи.

У свою чергу, як пояснив представник відповідача, зазначена сума включає в себе ПДФО та військовий збір

Наказом відповідача від 16.08.2017 р. № 351-ос було наказано виплатити позивачу грошову компенсацію замість належного до видачі речового майна, яка нарахована у розмірі 34709,04 грн. (т.1 а.с.172) та позивачу виплачено 27940,77 грн. з нарахованої суми за відрахуванням ПДФО 18%, що становить 6247,63 грн. та військового збору 1,5%, що становить 520,64 грн. ( т.1 а.с.229-230).

Вказане нарахування та виплата були здійснені відповідачем після надходження відповідних сум бюджетних призначень ( т.1 а.с.228).

У судовому засіданні представник позивача та позивач не заперечували щодо отримання суми у розмірі 27940,77 грн., проте зазначили, що незгодні з такою сумою, оскільки вважали, що відповідна вартість кожного предмету майна повинна бути вирахувана виходячи з закупівельної вартості речового майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII (у редакції закону, яка діяла до 11 березня 2000 року) військовослужбовці мали право на одержання за рахунок держави грошове забезпечення, а також речового майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовців грошову компенсацію замість них.

Статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» №1459-ІІІ дію частини другої статті 9 вище згаданого Закону зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за не отримане речове майно.

Отже, за змістом статті 9 Закону № 2011-XII (у редакції зі змінами, внесеними Законом № 1459-III, що набрав чинності з 11 березня 2000 року) військовослужбовці мали право одержати грошову компенсацію лише за речове майно, неодержане до березня 2000 року.

Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Згідно пункту 1 Прикінцевих положень зазначений Закон набирає чинності з 01.01.2007 року. В подальшому, частину 2 статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ було виключено згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI, однак зміни, внесені підпунктом 3 пункту 67 розділу II вказаного Закону, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

При цьому, положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулювали порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» № 567-VIII від 01.07.2015 (далі - Закон № 567-VIII) п. 1 ст. 9-1 Закону № 2011-XII викладено у новій редакції: «Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України». "Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України- для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України."

Крім того, згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 567-VIII Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом необхідно привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 567-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

З огляду на це, вказаний закон набрав чинності 30.07.2015 року у зв`язку з його опублікуванням в газеті Голос України №135 від 29.07.2015 року.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно
Відповідно до п.3-5 постанови КМ України від 16.03.2016 року №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року

Розглядаючи вказану справу по суті, суд зазначає, що у даних спірних правовідносинах необхідно враховувати п.5 Постанови з прив`язкою до п.3.

Крім того, слід вказати, що нарахування позивачеві суми грошової компенсації відбулось не тільки на підставі вказаної Постанови, а також, у тому числі, на підставі тих нормативних актів,

які були чинні на час проходження позивачем служби та чині чинних, а саме: Постанови КМ України від 22.07.1998 р. № 1135, Постанови КМ України від 28.10.2004 № 1444, Постанови КМ України від 20.08.2008 № 727, наказу МВС від 31.10.2017 № 1132, Розпорядження АДПСУ від 11.02.2017 р. № 33 "Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився".

При цьому, при нарахуванні грошової компенсації за окремими видами речового майна, необхідно обов`язково враховувати такі складові як, момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін, який минув з моменту останнього отримання предмету речового майна. Тобто сума компенсації за кожен вид майна визначається наступним чином: сума = (фактична носка/термін носіння)*ціна нового*кількість.

У даному аспекті суд погоджується з наведеним відповідачем розрахунком, результати якого відображені у довідці № 34 ( т.2 а.с.30-31).

Щодо посилань позивача та його представника на ті обставини, що надана відповідачем довідка № 34 розрахунок суми грошової компенсації не відповідає вимогам Постанови КМ України № 178, не містить належний перелік майна та грошової компенсації, а вартість не розрахована відповідно до п.5 вказаної постанови, у зв`язку з чим останніми було зроблено порівняння та визначено належний список майна, то такі доводи суд відхиляє, оскільки вони нічим не підтверджуються та є суб`єктивною думкою позовної сторони, а відповідачем - у свою чергу, було надано арматурну картку, якою передбачено фіксацію виданого для користування військовослужбовцю речового майна, з якої вбачається, що на підставі такої було зроблено довідку № 34. Інші документи, які містять в собі відомості щодо отримання речового майна за період проходження служби ОСОБА_1 були знищені, відповідно до термінів зберігання та номенклатури ( т.1 а.с. 173-224).

У свою чергу, позивачем не було оскаржено довідку № 34 згідно якої,сума належної до видачі грошової компенсації складає 34709,04 грн. Отже, така є чинною.

Крім того, ОСОБА_1 та його представник в рамках даної справи не мають повноважень зі самостійного визначення суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за наявності чинної довідки про розмір такої компенсації, а тому наданий ними розрахунок не відповідає критерію належності та допустимості доказів , у свою чергу, відповідач наділений такими повноваженнями.

Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна та вказане право було у повному обсязі реалізовано відповідачем.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,8-14,71,160-163,167,186,254 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 24 жовтня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.