Справа № 812/464/17
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/464/17

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Шембелян В.С.

за участю секретаря Олійник А.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування повідомлення від 21.02.2017 № 426/10/17 та висновку від 21.02.2017 за № 425/10/17,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі за текстом Позивач) до Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі Відповідач, Сватівська ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області), в якому Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати Повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру стосовно Позивача від 21.02.2017 № 426/10/17, прийняте Сватівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області;

- визнати протиправним та скасувати Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру від 21.02.2017 за № 425/10/17, прийнятий Сватівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області стосовно Позивача.

В обґрунтування позову зазначає, що за наслідком проведеної податковим органом перевірки декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі ОСОБА_2) за 2015 рік сформовано Повідомлення від 21.02.2017 № 426/10/17, в якому зазначено, що відомості, вказані у декларації, є недостовірними. Зокрема, податковим органом вказано, що в позиції 25 розділу ІІІ декларації Позивачем не відображені відомості про квартири, зазначені в позиції 2 розділу І декларації, як місце його фактичного проживання.

Позивач посилається на те, що в позиції 2 розділу І ОСОБА_2 він зазначив місце свого фактичного проживання станом на день заповнення та підписання ОСОБА_2 (25.03.2016). А в позиції 25 розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно декларанта» він не зазначив квартиру за вказаною в розділі І адресою, оскільки прав на цю квартиру Позивач не має, де-який час протягом 2015 року він проживав за цією адресою за усною згодою власника, однак, станом на останній день звітного періоду (31.12.2015) Позивач проживав у батьків, за місцем його реєстрації. Тому у відображенні вказаної квартири у ОСОБА_2 за 2015 рік як такої, на яку позивач має право користування, законних підстав, на думку Позивача, у нього не було.

З тих самих підстав Позивач вважає неправомірним і Висновок від 21.02.2017 за № 425/10/17, в якому вказано, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтверджуючих документів встановлено, що відомості у декларації за 2015 рік є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації.

Позивач вважає, що Повідомлення та Висновок були складені безпідставно, з порушенням порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації, та підлягають скасуванню, з огляду на таке.

В порушення абз. 1 п. 10 Порядку від 13.03.2015 № 333 податковий орган не порівняв данні, вказані в декларації, з отриманою та узагальненою податковою інформацією, наявною у самого податкового органу, а порівнював лише інформацію, яка зазначена в декларації Позивача. При цьому Відповідач зовсім не використовував наявну у нього податкову інформацію.

Вважає, що у Відповідача відсутня будь-яка податкова інформація, яка не відповідає відомостям, зазначеним Позивачем у декларації за 2015 рік.

Посилаючись на п. 11 Розяснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції, зазначив, що нерухомість, декларується відповідно до її наявності станом на останній день звітного періоду.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, взагалі не доведено факту наявності в нього податкової інформації, яка має розбіжності з відомостями, зазначеними Позивачем в декларації. Не надано жодних належних та допустимих доказів того факту, що квартира за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів 26/16, станом на 31 грудня 2015 року перебувала в користуванні Позивача.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача надав заперечення проти позову, в обґрунтування яких послався на такі обставини. Перевірка ОСОБА_2 Позивача проводилась відповідно до Порядку від 13.03.2015 року № 333, яким не встановлено термінів проведення перевірок ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Вважає, що цей Порядок діє для всіх ОСОБА_2, які були подані відповідно до п.1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Посилаючись на Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 2 та на те, що декларацію за 2015 рік подано до 1 квітня 2016 року на підставі Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» у податкового органу були наявні всі повноваження для проведення перевірки.

Згідно з письмовими поясненнями Позивач фактично проживав у 2015 році за спірною адресою, тобто користувався квартирою, але відомості про цей об'єкт нерухомого майна останній не зазначив, тому Відповідачем було складено негативний Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 21.02.2017 № 425/10/17 та Повідомлення від 21.02.2017 року № 426/10/17 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру та надіслано спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні уточненого адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

25 березня 2016 року ОСОБА_1, який займає посаду помічника судді Луганського окружного адміністративного суду, було подано декларацію за 2015 рік, у якій у розділі І «Загальні відомості» вказано адресу: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів 26/16, як місце проживання. У розділі III «Відомості про нерухоме майно» відсутня така інформація (арк. спр. 22-30).

Листом від 13 лютого 2017 року № 337/Т/17 Білокуракинське відділення Сватівської ОДПІ повідомило Позивача про встановлення невідповідності у позиції 25 розділу ІІІ А декларації за 2015 рік зазначена інформація не відповідає інформації, наявній в податковій інспекції та потребує уточнення. Крім цього, повідомлено про необхідність надати письмові пояснення та копії підтверджуючих документів (за наявності) стосовно виявлених невідповідностей (арк. спр. 59).

13 лютого 2017 року ОСОБА_1 надав пояснення на імя заступника начальника Білокуракинськкого відділення Сватівської ОДПІ, в яких зазначив, що в позиції 25 розділу ІІІ-А ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ним не зазначено квартиру за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів 26/16, в якій він фактично проживав у 2015 році, з причини того, що дана нерухомість йому не належить. В даному помешканні проживав на підставі усної домовленості з власником (арк. спр. 60).

21 лютого 2017 року Сватівською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області складено Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру № 425/10/17 (арк. спр. 61).

В оскарженому Висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 встановлено, що відомості, зазначені ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації. Так, у позиції 25 розділу ІІІ ОСОБА_2 не відображено відомості щодо квартири, інформація про яку як місце фактичного проживання зазначено у позиції 2 розділу І ОСОБА_2, адреса місця знаходження якої є: Україна, АДРЕСА_1.

Також у Висновку вказано, що під час проведення перевірки відносно ОСОБА_1 Відповідачем направлялися запити до відповідних органів з метою отримання інформації. Так, у оскарженому Висновку зазначено, що за результатами розгляду відповідей на запити центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України, відділу Держземагентства у Білокуракинському районі Луганської області, Старобільського ВРЕР (підпорядкованого УДАІ) УМВС в Луганській області, Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відділу технагляду ДІСГ у Луганській області встановлено:

- відомості про суму нарахованих доходів декларанту у 2015 році відповідають сумі, відображеній у позиції 5 розділу ІІ А декларації;

- відсутність права власності на земельні ділянки;

- відсутність зареєстрованих транспортних засобів;

- відсутність прав власності на нерухоме майно;

- відсутність зареєстрованої сільськогосподарської техніки та механізмів для сільськогосподарських робіт. Тобто, вся інформація повністю співпадає з даними, зазначеними ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік.В подальшому Відповідачем сформовано Повідомлення про встановлення недостовірності відомостей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - Повідомлення) від 21 лютого 2017 року № 426/10/17, у якому вказано наступне.

Про наявність жодної іншої податкової інформації у Висновку не зазначено.

Відповідно до абзацу другого частини десятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» повідомлено про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1, НОМЕР_1, який працює помічником судді Луганського окружного адміністративного суду. За результатами перевірки встановлено: у позиції 25 розділу ІІІ ОСОБА_2 не відображено відомості щодо квартири, інформація про яку місце фактичного проживання зазначено у позиції 2 розділу І ОСОБА_2, адреса місця знаходження якої є: Україна, АДРЕСА_1 (арк. спр. 31).

Надаючи правову оцінку встановленим правовідносинам, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Основні засади запобігання і протидії корупції в публічній і приватній сферах суспільних відносин, відшкодування завданої внаслідок вчинення корупційних правопорушень збитків, шкоди, поновлення порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави визначає Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року № 3206-ІV (далі - Закон № 3206), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру, щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб визначаються статтею 12 Закону № 3206. Окрім того, наказом Міністерства фінансів України від 13 квітня 2015 року № 333 затверджений Порядок здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру (далі - Порядок № 333).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 333 встановлений загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) одержання від державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права копії декларації суб'єкта декларування;

2) проведення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючому органі податкової інформації щодо доходів, отриманих суб'єктом декларування, та порівнянні її з відомостями про доходи, вказані в декларації, з метою з'ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов'язання з наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них з метою з'ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації;

проведенні арифметичного контролю;

3) направлення запитів до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також платників податків для одержання документів (копій документів) та інформації щодо відомостей, які мають відображатися в декларації, у межах повноважень, визначених Податковим кодексом України та Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, у разі:

встановлення розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них;

необхідності з'ясування інформації щодо перебування у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта нерухомого майна, транспортних засобів, перебування у його власності цінних паперів, внесків до статутних (складених) капіталів товариств, підприємств, організацій, витрат на придбання, фінансових зобов'язань, інших відомостей, які мають відображатися в декларації;

4) одержання від суб'єкта декларування письмового пояснення та/або копій підтвердних документів у разі встановлення розбіжності між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них, у тому числі встановлені після отримання відомостей за запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також платників податків.

Надані письмові пояснення та/або копії підтвердних документів з питань встановлених розбіжностей є обов'язковими до розгляду та врахування при складанні висновку про результати здійснення перевірки;

5) підготовка висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (далі - висновок);

6) надсилання письмового повідомлення спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку (далі - повідомлення).

У відповідності до пункту 10 Порядку № 333 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність розбіжностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями.

Недостовірність вказаних у декларації відомостей зазначається у висновку у разі, якщо суб'єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та в інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов'язання у декларації.

Пунктами 16, 17 та 18 Порядку № 333 передбачено, що у разі встановлення під час перевірки розбіжностей між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною податковою інформацією, контролюючий орган, який проводить перевірку, повідомляє про них суб'єкта декларування у письмовій формі з метою отримання письмових пояснень причин виникнення розбіжностей та/або копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості. Суб'єкт декларування не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання відповідного запиту контролюючого органу, який проводить перевірку, надає письмове пояснення щодо таких розбіжностей та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування під час підготовки висновку.

Висновок і повідомлення підписуються керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку. Факсимільне відтворення підпису керівника (або особи, яка виконує його обов'язки) контролюючого органу не допускається.

Повідомлення не пізніше ніж на третій день з дня реєстрації висновку надсилається спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування.

Територіальними органами Державної фіскальної служби України повідомлення надсилаються до відповідних регіональних (територіальних) органів прокуратури, спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, органів Національного антикорупційного бюро України, якщо інше не передбачено законом.

Форма декларації, яка подавалася Позивачем за 2015 рік, була затверджена як додаток Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

У розділі ІІI «Відомості про нерухоме майно» декларації зазначаються відомості про нерухоме майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта (членів сімї декларанта) та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним у звітному році. Ці відомості зазначаються станом на дату заповнення ОСОБА_2. Зокрема: у позиціях 23-28 - відомості про нерухоме майно, яке перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта внаслідок купівлі (приватизації, успадкування, дарування, міни, розподілу майна підприємств і організацій між засновниками та учасниками) із зазначенням місцезнаходження цих об'єктів (країна, адреса), їх загальної площі, вираженої в квадратних метрах, та суми витрат декларанта на придбання такого майна або на користування ним (по кожній із зазначених позицій окремо). Якщо декларанту належить лише частина житлової площі (земельної ділянки тощо), то в декларації зазначається лише належна йому частина та частка на неповнолітніх дітей (у матері або батька за згодою сторін).

Таким чином, згідно наведених норм проведення контролюючим органом перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей полягає, зокрема, у порівнянні відомостей про вказане в декларації нерухоме майно з наявною в контролюючому органі податковою інформацією про це майно з метою з'ясування достовірності та повноти їх відображення в декларації. При цьому у разі встановлення розбіжності між відомостями, зазначеними в декларації, та наявною в контролюючому органі податковою інформацією про них такий орган зобов'язаний відібрати у суб'єкта декларування письмові пояснення та/або копії підтвердних документів. Надані ж письмові пояснення та/або копії підтвердних документів з питань встановлених розбіжностей є обов'язковими до розгляду та врахування при складанні висновку про результати здійснення перевірки. Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність розбіжностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями. Недостовірність вказаних у декларації відомостей вказується у висновку лише у разі, якщо суб'єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію про, зокрема, нерухоме майно у декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданій Відповідачу ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік Позивач у розділі І (Загальні відомості) позиції 2 (місце проживання) зазначив: зареєстроване місце проживання: 92200, Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Задорожня, буд 14, та фактичне місце проживання: 93400, АДРЕСА_1.

У позиції 25 (квартири) розділу ІІІ (Відомості про нерухоме майно) ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік Позивачем не зазначено відомості про вказане вище нерухоме майно.

У зв'язку з цим Відповідач дійшов висновку про те, що відомості, зазначені позивачем у ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації, що зазначено в оскарженому Висновку.

Між тим, Відповідачем в оскаржуваному висновку не вказано які саме відомості, зазначені Позивачем у декларації, є недостовірними та якій саме інформації, наявної у податковому органі, вони не відповідають.

В ході судового розгляду справи Відповідачем не було надано доказів на підтвердження виявлення податковим органом розбіжностей між податковою інформацією та вказаними Позивачем в декларації відомостями.

Згідно наведеного вище пункту 10 Порядку № 333 про недостовірність вказаних у декларації відомостей контролюючим органом вказується у висновку лише у разі, якщо суб'єктом декларування не вказано або вказано неповну інформацію, зокрема, про нерухоме майно у декларації.

При цьому суд зазначає, що у розділі ІІІ декларації зазначаються відомості про нерухоме майно, пункт А - майно, що перебуває у власності, в оренді чи в іншому праві користування декларанта та витрати декларанта на придбання такого майно або користування ним, у позиції 25 - відомості відносно квартири.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 333 у розділі III декларації перевірці підлягає достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна та суми витрат на придбання у власність, оренду чи інше право користування, вказаних у декларації, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи.

При перевірці відомостей про нерухоме майно, вказаних у розділі III декларації, враховується зазначена суб'єктом декларування в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації суб'єктом декларування).

Згідно наданих ОСОБА_1 Відповідачу письмових пояснень у позиції 25 розділу ІІІ ОСОБА_2 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ним не зазначено квартиру за адресою: АДРЕСА_2, оскільки вказана квартира йому не належать та він проживав за вказаною адресою за усною згодою власника квартири.

Згідно з вимогами пункту 16 Порядку № 333 пояснення особи, стосовно якої проводиться перевірка, з приводу виявлених недостовірностей та/або невідповідностей та подані нею підтвердні документи є обов'язковими для розгляду та врахування органом ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Як вбачається з оскаржуваного Висновку, відповідачем в ході проведення перевірки встановлено, що вказана вище квартира не перебуває у власності декларанта, тобто підтверджено надану позивачем інформацію.

Водночас, в ході проведення перевірки відповідачем не встановлено, що вказана вище квартира перебуває (перебувала) в оренді позивача чи на іншому праві користування та, відповідно, не встановлено здійснення позивачем витрат на придбання такого майна або плати за користування ним.

Наявні в матеріалах справи пояснення були викладені у висновку про перевірку, але не були враховані та позбавлені належної оцінки під час підготовки цього висновку.

Суд наголошує, що оскаржені Повідомлення та Висновок не містять визначення, якій саме податковій інформація не відповідають відомості у ОСОБА_2 Позивача за 2015 рік. Інші докази в обґрунтування виявлених в ході перевірки розбіжностей Відповідачем суду не надані, про наявність таких доказів, не повідомлено.

Таким чином, Відповідач не довів обгрунтованості своїх висновків про те, що відомості у ОСОБА_2 Позивача за 2015 рік не відповідають податковій інформації, наявній у контролюючого органу на час проведення перевірки та прийняття оскаржених рішень.

Частиною першою та другою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, перевіряючи оскаржуваний позивачем висновок на відповідність його критеріям, наведеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд приходить до висновку, що такий прийнято не на підставі та не у спосіб, встановлений законодавством, що регулює спірні правовідносини; оскаржуваний висновок є необґрунтованим, тобто таким, що прийнятий без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття; приймаючи його відповідач діяв недобросовісно й нерозсудливо, з порушенням законних прав та інтересів позивача на продовження державної служби.

Таким чином, прийнятий Сватівською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області відносно ОСОБА_1 Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 21.02.2017 за № 425/10/17 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування повідомлення від 21.02.2017 за № 426/10/17 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру також підлягають задоволенню за таких підстав.

В контексті пункту 19 Порядку № 333 оскарженню в судовому порядку підлягають саме рішення, дії чи бездіяльність контролюючих органів щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Зазначена норма кореспондується з частиною першою статті 6 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому пунктом 1 частиною другою статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Тобто рішеннями суб'єкта владних повноважень є нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії.

Абзацом 2 частини 10 статті 12 Закону № 3206 визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, письмово повідомляє про це спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 333 повідомлення не пізніше ніж на третій день з дня реєстрації висновку надсилається спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування.

Територіальними органами Державної фіскальної служби України повідомлення надсилаються до відповідних регіональних (територіальних) органів прокуратури, спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, органів Національного антикорупційного бюро України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі Закон № 1700-VI) спеціально уповноваженими субєктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Таким чином, положеннями статті 1 Закону № 1700-VI органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України та Національне агентство з питань запобігання корупції визначені спеціально уповноваженими субєктами у сфері протидії корупції, які уповноважені складати протоколи про вчинення корупційного діяння та направляти для розгляду уповноваженим органом. Отже, органи ДФС відповідно до законодавства не уповноважені складати протоколи про вчинення корупційного діяння, а уповноважені лише направляти повідомлення в разі виявлення недостовірних відомостей при перевірці конкретного декларанта.

Отже, за своєю правовою природою повідомлення, яке відповідно до абзацу другого частини десятої статті 12 Закону № 3206 надсилається спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки складається на підставі висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, та створює правові наслідки для суб'єкта декларування, оскільки саме на підставі повідомлення спеціально уповноважені субєкти у сфері протидії корупції уповноважені проводити відповідні перевірки та вживати в разі необхідності заходи щодо запобігання вчиненню корупційних діянь.

Крім того, пунктом 19 Порядку № 333 прямо передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність контролюючих органів щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, можуть бути оскаржені в судовому порядку. У звязку з чим повідомлення як різновид рішення контролюючого органу щодо проведення перевірки може бути оскаржено до суду, що і мало місце при розгляді даної адміністративної справи.

Враховуючи зазначені вище юридичні наслідки, що має для Позивача саме оскаржене повідомлення, суд приходить до висновку, що вимога про визнання протиправним та скасування Повідомлення від 21.02.2017 за № 426/10/17 є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З матеріалів справи судом встановлено, що ухвалою суду від 17.05.2017 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

З вимог ч.2 ст.88 та ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки рішення постановлено на користь Позивача, який не є субєктом владних повноважень та не здійснив витрат у справі.

Керуючись статтями 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування повідомлення від 21.02.2017 № 426/10/17 та висновку від 21.02.2017 за № 425/10/17 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру стосовно ОСОБА_1 від 21.02.2017 № 426/10/17, прийняте Сватівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області.

Визнати протиправним та скасувати Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру від 21.02.2017 за № 425/10/17 ОСОБА_1, прийнятий Сватівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 20 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_3