Справа № 826/9708/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 жовтня 2017 року № 826/9708/17

за позовом Головного управління ДФС у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Метрополія»

третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»

про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі

Суддя - Вовк П.В.

В порядку письмового провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Метрополія» (далі також - ТОВ «УК «Метрополія», відповідач), в якій позивач просив надати дозвіл на реалізацію майна відповідача, що перебуває в податковій заставі згідно акту опису майна № 209/26-50-17-27 від 10 жовтня 2016 року з метою погашення усієї суми податкового боргу боржника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року в даній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, податку на доходи фізичних осіб та військового збору в загальному розмірі 353 594, 12 грн.

Податковий орган звертався до суду з позовом про стягнення з ТОВ «УК «Метрополія» суми податкового боргу, проте судове рішення, яким такі вимоги позивача було задоволено, фактично не було виконано у зв'язку з відсутністю коштів на банківських рахунках відповідача. Також позивач зазначає про здійснення опису майна ТОВ «УК «Метрополія» в податкову заставу, що в сукупності з зазначеним вище й стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду справи в судовому засіданні 12 вересня 2017 року до участі у ній в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (далі також - ТОВ «Біогазенерго», третя особа).

За час розгляду справи, письмових заперечень або інших документів, з яких було б можливо встановити відношення відповідача до заявлених позовних вимог, до суду надано не було.

Разом з тим, у судовому засіданні 19 жовтня 2017 року представником ТОВ «УК «Метрополія» було заявлено про визнання заявлених податковим органом позовних вимог.

З цього приводу суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ч. 2 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), представник, який бере участь в адміністративному процесі на основі договору, має право повністю або частково відмовитися від адміністративного позову, визнати адміністративний позов, змінити адміністративний позов, досягнути примирення, передати повноваження представника іншій особі (передоручення), оскаржити судове рішення, якщо право на вчинення кожної із цих дій спеціально обумовлене у виданій йому довіреності.

Разом з тим, з наданої представником відповідача ОСОБА_1 довіреності від 29 травня 2017 року вбачається, що їй не було надано право визнавати адміністративний позов.

Таким чином, при розгляді даної справи суд не бере до уваги оголошену в судовому засіданні 19 жовтня 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 про визнання адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання 19 жовтня 2017 року не з'явився представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, та враховуючи відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта, з урахуванням вимог статті 128 КАС України, суд, дослідивши матеріали справи, перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З наявних в матеріалах справи даних облікових карток платника податку - ТОВ «УК «Метрополія» вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, податку на доходи фізичних осіб та військового збору в загальному розмірі 353 594, 12 грн.

Контролюючим органом була прийнята податкова вимога від 30 серпня 2016 року № 6695-17, якою сума заборгованості ТОВ «УК «Метрополія» була визначена на рівні 214 643, 00 грн.

З метою визначення обсягу майна для погашення податкового боргу ТОВ «УК «Метрополія», податковим органом було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 1801/26-50-17-26 від 01 вересня 2016 року і складено акт опису майна №209/26-50-17-27 від 10 жовтня 2016 року, яким описано майно товариства, а саме програмно-технічний комплекс АСДУ 02063, на суму 562 547, 75 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до положень п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно вимог п. 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В силу вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як було зазначено вище, контролюючим органом була прийнята податкова вимога від 30 серпня 2016 року № 6695-17, якою сума заборгованості ТОВ «УК «Метрополія» була визначена на рівні 214 643, 00 грн.

Водночас, за ТОВ «УК «Метрополія» обліковується сума узгоджених та несплачених податкових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість, податку на прибуток приватних підприємств, податку на доходи фізичних осіб та військового збору в загальному розмірі 353 594, 12 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем.

Суд звертає увагу на те, що з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості ТОВ «УК «Метрополія», контролюючий орган вже звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь держави податкової заборгованості.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року по справі № 826/18705/16 було задоволено позовні вимоги податкового органу до ТОВ «УК «Метрополія» та вирішено стягнути з відповідача суму податкового боргу в загальному розмірі 353 962, 91 грн.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог зазначеного рішення суду, контролюючим органом було направлено до банківських установ, обслуговуючих ТОВ «УК «Метрополія», інкасові доручення (розпорядження) щодо стягнення коштів з розрахункових рахунків відповідача.

З наявних в матеріалах справи копій таких інкасових доручень (розпоряджень) вбачається, що вони були повернуті без виконання у зв'язку, в тому числі, з відсутністю коштів на банківських рахунках ТОВ «УК «Метрополія».

Відповідно до положень п.п. 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є наявність у такого платника податкового боргу та відсутність на його розрахункових рахунках грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу.

Зазначена позиція неодноразово висловлювалась Вищим адміністративним судом України, зокрема в ухвалі від 08 жовтня 2014 року по справі № К/9991/38076/12.

Беручи до уваги те, що з матеріалів справи не вбачається наявності достатніх коштів для погашення податкового боргу на розрахункових рахунках відповідача, що не було заперечено ТОВ «УК «Метрополія», з огляду на дотримання позивачем процедури здійснення опису майна платника податків, що підтверджується матеріалами справи, суд визнає наявність у позивача підстав для звернення з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Враховуючи зазначене та оскільки матеріалами справи підтверджується наявність у ТОВ «УК «Метрополія» податкової заборгованості, а відповідачем не було надано аргументованих заперечень на позовні вимоги ГУ ДФС у м. Києві, суд приходить до висновку про правомірність останніх.

При цьому, щодо питання належності описаного податковим органом майна (програмно-технічного комплексу АСДУ) саме відповідачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 89.2 статті 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2013 року між третьою особою (Замовник) та відповідачем (Виконавець) було укладено генеральний договір № Е-01 (до якого були внесені зміни на підставі договору від 24 лютого 2014 року), за яким, в тому числі, Виконавець зобов'язувався на постійній основі надавати консультативні послуги, проектно-інжинірингові та будівельно-монтажні роботи щодо проекту будівництва теплової електростанції, що знаходиться за адресою: Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Розважівська, 192.

З метою виконання умов вказаного договору, відповідачем було організоване придбання товару, в тому числі, програмно-технічного комплексу АСДУ. Вказані роботи здійснювались із залученням субпідрядника ТОВ «Солітон», що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами між відповідачем та ТОВ «Солітон» № 02/Е-01/П-04 від 07 лютого 2014 року та № 060514-1 від 06 травня 2014 року, видатковими накладними, специфікаціями та актами прийому-передачі обладнання.

При цьому, відповідно до умов договору № 02/Е-01/П-04 від 07 лютого 2014 року, товар, в тому числі програмно-технічний комплекс АСДУ, надавався у власність саме відповідачу.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи оборотно-сальдової відомості ТОВ «УК «Метрополія» за 01 липня 2016 року - 01 вересня 2016 року, програмно-технічний комплекс АСДУ 02063 перебуває на балансі відповідача.

Доводи третьої особи про те, що вказане майно було передано у його власність, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16 березня 2015 року на теплову електростанцію, що знаходиться за адресою: Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Розважівська, 192, та декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 13 червня 2014 року, судом оцінюються критично, оскільки монтаж програмно-технічного комплексу АСДУ 02063 на вказаній тепловій електростанції матеріалами справи не підтверджується, а вказані документи не підтверджують обставин включення до складових частин теплової електростанції такого програмно-технічного комплексу.

Наявний же в матеріалах справи акт № 161 приймання виконаних будівельних робіт, відповідно до якого монтаж вказаного обладнання був здійснений у вересні 2015 року, судом до уваги не береться, оскільки він складений з порушенням вимог ч. 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме, в ньому відсутній особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати уповноважену особу ТОВ «Біогазенерго», яка брала участь у здійсненні господарської операції. А тому, вказаний акт не може вважатись первинним документом, тобто документом, що містить відомості про господарську операцію.

Отже, доводи третьої особи не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Враховуючи наведене вбачається, що при здійсненні позивачем опису майна у податкову заставу ним було дотримано вимоги п. 89.2 статті 89 ПК України щодо здійснення опису майна, що яке перебуває у власності платника податків.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Водночас, беручи до уваги, що п. 95.3 статті 95 ПК України визначене право контролюючого органу звертатись до суду з позовом саме про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ГУ ДФС у м. Києві підлягають задоволенню саме шляхом надання дозволу на погашення суми податкового боргу ТОВ «Управляюча компанія «Метрополія» за рахунок майна останнього, що перебуває в податковій заставі згідно акту опису майна № 209/26-50-17-27 від 10 жовтня 2016 року, а не шляхом надання дозволу на реалізацію майна, як про це зазначає в адміністративному позові позивач.

Щодо питання допуску негайного виконання рішення суду необхідно зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 статті 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову прийняту у справах, визначених статтею 183-3 цього Кодексу.

Разом з тим, положеннями статті 183-3 КАС України визначається порядок здійснення провадження у справах за поданням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень на підставі подання таких органів щодо, в тому числі, надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Враховуючи, що позивачем не було заявлено вимогу про негайне виконання рішення суду та оскільки дана справа не належить до адміністративних справ, передбачених статтею 183-3 КАС України, суд не вбачає підстав для звернення даної постанови до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Метрополія» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі - задовольнити повністю.

Надати дозвіл на погашення суми податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Метрополія» () за рахунок майна товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Метрополія» (), що перебуває в податковій заставі згідно акту опису майна № 209/26-50-17-27 від 10 жовтня 2016 року.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк