Справа № 263/927/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Музика О.М.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року справа №263/927/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Васильєвої І.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя на постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2017 року в адміністративній справі №263/927/17 за позовом ОСОБА_3 до о управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила визнати неправомірною бездіяльність УПФУ щодо не зарахування позивачу до стажу роботи періоду з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи та відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058;

Зобов'язати УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи та здійснити нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії.

В обґрунтування зазначила, що отримує пенсію за віком з 30.09.2016року.

Відповідач протиправно не зарахував до її стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 09.08.2002 року по 03.09.2009 року у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи, оскільки заклад не належить до державної або комунальної форм власності.

В зв'язку з чим, відповідач визначив спеціальний стаж позивача менш 30 років, своїми протиправними діями позбавив позивача отримання грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_3 періоду роботи з 09.08.2002 року по 03.09.2009 року у ВАТ«ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи до стажу роботи та відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи з 09.08.2002 року по 03.09.2009 року та здійснити нарахування, та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що посада, яку обіймала позивач у спірний період не передбачена постановою КМУ №909 від 04.11.1993 року. Тому на час призначення у вересні 2016 року позивачу пенсії за віком стаж її роботи складав 27 років 03 місяці 07 днів, що менш 30 років, як передбачено п.7-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1058.

Тому відсутні підстави для виплати позивачу грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії позивачу.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 30 вересня 2016 року.

Загальний стаж позивача складає 34 роки 4 місяці 2 дні.

При цьому відповідачем визначено стаж роботи позивача відповідно до пп. «е-ж» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» 27 років 03 місяців 07 днів та не включено в цей стаж період роботи ОСОБА_3 з 09 серпня 2002 року по 03 вересня 2009 року у ВАТ «ММК імені Ілліча» на посаді інструктора ЛФК спеціальної групи.

В зв'язку з чим при призначенні пенсії пенсійним органом не виплачена позивачу грошова допомога відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_3 звернулася до відповідача з заявою про зарахування стажу роботи з 09.08.2002 року по 03.09.2009 року до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років та виплати грошової допомоги.

Проте відповідач зазначив про неможливість зарахування спірного періоду та виплати грошової допомоги, оскільки заклад, де працювала ОСОБА_3 - ВАТ «ММК імені Ілліча» не належить до державної або комунальної форми власності.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що посада позивача у спірний період часу відноситься до навчально-виховного процесу дошкільної освіти, що за своїм змістом підпадає під дію положень пп. «е-ж» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», тому відповідач протиправно не врахував цей період до спеціального стажу.

Колегія суддів з зазначеним висновком не погоджується, вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив спірні правовідносини з наступних підстав.

Відповідно до ст..26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку - 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Відповідно до п. «е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

На підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком на підставі Закону № 1058 мають особи, які не отримували будь-яку пенсію, на день досягнення пенсійного віку працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності, працювали на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону № 1788, і мають страховий стаж на таких посадах для жінок - 30 років.

В даному випадку позивач на день досягнення пенсійного віку за ст..26 Закону №1058 працювала в комунальному закладі на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років (вчитель у закладі освіти) , до цього не отримувала ніякої пенсії.

Спірним питанням для визначення права позивача на отримання грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 є - чи має позивач страховий стаж 30 років на посаді відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За приписами п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до цього пункту визначається Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженим постановою КМУ №1191 від 23.11.2011 року (далі Порядок №1191)

На підставі п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 4 листопада 1993 р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі Перелік №909)

Згідно з п.4 Порядку №1191 страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За приписами п.5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, пунктом 2 Порядку №1191 встановлено підстави визначення страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, а саме:

- наявність страхового стажу, до якого зараховуються періоди роботи тільки в закладах та установах державної та комунальної форми власності;

- робота на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до переліку №909.

В даному випадку позивач має спеціальний стаж 27 років 03 місяці 07 днів - це робота на посадах відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та відповідно до переліку №909.

Проте спірний період роботи ОСОБА_3 з 09.08.2002 року по 03.09.2009року не може бути віднесено до страхового стажу що визначає право на виплату грошової допомоги, оскільки в зазначений період часу вона не працювала в установах (закладах) комунальної чи державної форми власності.

Пунктом 5 Переліку №1191 визначено підстави для отримання саме грошової допомоги:

-призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058;

- на день досягнення пенсійного віку, визначеного ст..26 Закону №1058, робота в закладах та установах державної та комунальної форми власності;

- робота на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до переліку №909

- наявність страхового стажу 30 років.

Таким чином, оскільки позивач на день призначення пенсії не мала необхідного для отримання грошової допомоги страхового стажу 30 років в закладах та установах державної та комунальної форми власності, тому відповідач правомірно зазначив про відсутність підстав для виплати ОСОБА_3 грошової допомоги на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058.

Судова колегія не приймає посилання позивача на розділ «Примітки» до Переліку №909, яким визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ, - оскільки в даному випадку не йдеться спір про право на пенсію за вислугу років.

В даному випадку предметом спору є право позивача на отримання грошової допомоги за п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058.

Як вже зазначалося вище, необхідною умовою отримання такої допомоги є наявність спеціального стажу 30 років саме в закладах та установах державної та комунальної форми власності.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язати пенсійний орган зарахувати спірний період до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років, судова колегія зазначає наступне.

Переліком №909 визначено, що праця в дошкільних навчальних закладах всіх типів на посадах директорів (завідуючих), вихователів-методистів, вихователів тощо дає право на пенсію за вислугу років.

Як вбачається з трудової книжки позивача вона з 09.08.2002 року по 03.09.2009 року працювала інструктором з фізкультури у ВАТ «ММ імені Ілліча» в яслах-садочку.

Тобто, посада «інструктор з фізкультури» не передбачена Переліком №909, проте державним класифікатором Уераїни в редакції, яка була чинна у спірний період праці позивача була передбачена назва роботи «Інструктор з фізкультури» код КП 3475, код ЗКППТР 22831, випуск ДКХП 85.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підставі п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, у разі наявності в трудовій книжці неправильних чи неточних записів, для підтвердження стажу приймаються уточнюючи довідки.

Таким чином, відсутність в трудовій книжці позивача зазначених відомостей унеможливлює підтвердження її стажу за вислугою років тільки даними трудової книжки.

Посада позивача, зазначена в її трудовій книжці, відсутня в переліку №909, що унеможливлює підтвердження стажу роботи за вислугу років тільки даними трудової книжки.

Тому ОСОБА_3 повинна була на підтвердження віднесення спірного періоду роботи до пенсії за вислугу років надати уточнюючу довідку підприємства.

Оскільки позивач такої довідки не надала, тобто не підтвердила віднесення спірного періоду до пенсії за вислугу років, тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання пенсійний орган зарахувати спірний період до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років є передчасними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, у зв'язку з неприйняттям наведених обставин до уваги, колегія суддів робить висновок, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, що відповідно до вимог статті 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 24, 94, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя на постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2017 року в адміністративній справі №263/927/17 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 травня 2017 року в адміністративній справі №263/927/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до о управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.А. Васильєва