Справа № 725/3410/17
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3410/17

Головуючий у 1-й інстанції: Галичанський О.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

18 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 01 липня 2017 року о 05 год. 59 хв. позивач слідував з ОСОБА_3 до України, як пасажир, в смузі руху зелений коридор пункту пропуску "Шегині" митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС транспортним засобом марки "VW LT35" реєстраційний номер WZ2007U.

В ході митного контролю в ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС ДМС України виявлено, що позивач 27 лютого 2015 року о 18:50:03 через митний пост "Кельменці" Чернівецької митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки "BMW 525" реєстраційний номер WOT49MH, кузов № НОМЕР_1 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів на строк передбачений статтею 95 МК України.

Станом на 01 липня 2017 року в ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС ДМС України відсутня інформація про вивезення з митної території України вказаного транспортного засобу.

Таким чином, позивач перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки т/з, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення, більше ніж на 10 днів (а/с 5-6).

01 липня 2017 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста "Мостиська" Львівськї митниці ДФС відносно позивача складено протокол про порушення митних правил.

На підставі вказаного протоколу та інших документів 17 липня 2017 року заступником начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням винесено постанову, якою на ОСОБА_2 відповідно до частини 3 статті 470 МК України накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Не погоджуючись з такою постановою позивач оскаржив її до Першотравневого районного суду міста Чернівці.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що при винесенні постанови відносно позивача належним чином не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з частиною 1 статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Стаття 470 МК України передбачена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частиною 3 даної статті передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегією суддів встановлено, що позивач перевищив встановлений МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що правопорушення позивача не може вважатися триваючим, оскільки є закінченим із настанням конкретної календарної дати.

Згідно з частиною 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України "Щодо роз'яснення норм адміністративного законодавства України" від 17 липня 2007 року № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, листом Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року № 22-34-1465 "Щодо скоєння особою триваючого правопорушення" було також роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. Тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

ОСОБА_4 України від 30 серпня 2013 року №16666/7/99-99-24-03-09-17 роз'яснено, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що допущене порушення частини 3 статті 470 МК України, вчинене позивачем було триваючим та фактично виявленим лише 01 липня 2017 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 01 липня 2017 року № 3031/20900/17, і саме з цієї дати слід відраховувати строк накладення адміністративного стягнення.

17 липня 2017 року постановою №3031/20900/17 на позивача накладено стягнення після виявлення такого порушення.

Отже, строк, передбачений статтею 467 МК України відповідачем пропущено не було.

Стосовно звернення позивача до Чернівецького ВП ГУ НП у Чернівецькій області з заявою при вчинення кримінального правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, зазначені норми чітко визначають умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Будь-яких підтверджуючих документів стосовно заволодіння його паспорту шляхом обману та зловживання довірою з метою перевезення через митний кордон України транспортного засобу іноземної реєстрації, у відповідності до вимог статті 460 МК України, позивач на момент складання протоколу про порушення митних правил митним органам, постанови в справі про порушення митних правил та судовим інстанціям не надав.

Таким чином, факт звернення у правоохоронні органи не підтверджує, що проти позивача вчинені злочинні дії.

Згідно з статями 90, 93, 102 МК України та розділу І пункту 4 наказу Держмитслужби України від 17 листопада 2005 року № 1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України", автомобіль позивача перебував під митним контролем, а до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач перевищив встановлений МК України строк доставки транспортного засобу до місця призначення, який перебував під митним контролем, терміном більш ніж на десять діб, а тому відповідачем винесено обґрунтовану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 22 серпня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6