Справа № 804/4440/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 року справа № 804/4440/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року по справі № 804/4440/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та з урахуванням уточнених позовних вимог просив суду:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача форми Ф від 06.06.2015р. №406-17 про донарахування орендної плати з фізичних осіб на суму 28738,77 грн. в частині донарахування 23830,22 грн.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення відповідача форми Ф від 06.06.2014р. №7399-15, про донарахування орендної плати з фізичних осіб на суму 17352,26 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач частково не погодився з рішенням суду, оскільки вважав його таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, і з неповним зясуванням обставин, тому подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.06.2015р. №406-17 в частині нарахування орендної плати з фізичних осіб у розмірі 23830,22 грн. і ухвалити нове рішення, яком задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що договір оренди земельної ділянки був розірваний з 06.03.2015 року, а тому з цього часу підстави для нарахування орендної плати за землю у податкового органу були відсутні.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що останню необхідно задовольнити частково, а постанову суду скасувати в частині з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2011р. між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі строком дії 15 років, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вул. Верхоянська, 21-а у м. Дніпропетровську, загальною площею 0,2334 га, кадастровий номер :03:012:0090 (а.с.12-15).

Відповідно до акта приймання-передачі від 07.11.2011р. вказана земельна ділянка була передана орендарю (а.с. 16).

Згідно з п.9 вказаного договору розмір орендної плати встановлюється у мінімальному розмірі, встановленому Податковим кодексом України для відповідної категорії земель, виду цільового призначення та функціонального використання.

Законом України від 27.03.2014р. №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав законної сили 01.04.2014р., було внесено зміни до п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, згідно яких розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Оскільки з 01.04.2014 року розмір орендної плати збільшився, Державною податковою інспекцією в Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми Ф від 06.06.2014р. №7399-15, яким збільшено суму грошового зобовязання з орендної плати за землю за 2014 рік на 17352,26грн. (а.с. 56, 82)

29 грудня 2014 року Дніпропетровською міською радою за клопотання ОСОБА_1 від 07.10.2014р. вх. №36 прийнято рішення №202/59 «Про припинення гр. ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою по вул. Верхоянській, 21-А (Жовтневий район)», відповідно до абз.1 п.2 якого договір оренди землі від 07.11.2011р. (державна реєстрація 21.06.2012р. №00576), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 07.11.2012р. за реєстровим номером 656, припинено шляхом розірвання за взаємною згодою сторін, уклавши договір щодо розірвання цього договору оренди землі, а користування гр. ОСОБА_1 на земельну ділянку визнано таким, що припинилось.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 29.12.2014р. №202/59 між позивачем та Дніпропетровською міською радою 06.03.2015р. укладено договір про розірвання вищевказаного договору оренди землі від 07.11.2011р. (а.с. 30-31).

Актом приймання-передачі земельної ділянки від 06.03.2015р. орендар (ОСОБА_1Г.) передав, а орендодавець (Дніпропетровська міська рада) прийняв вищевказану земельну ділянку (а.с. 33).

Водночас, абз.2 п.2 рішення Дніпропетровської міської ради від 29.12.2014р. №202/59 та п.2 договору від 06.03.2015р. про розірвання вищевказаного договору оренди землі від 07.11.2011р. передбачено, що відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» ОСОБА_1 має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття рішення міською радою від 29.12.2014р. №202/59, якщо протягом зазначеного періоду не надійде пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди землі на тих самих умовах з наданням відповідної документації із землеустрою.

06.06.2015р. відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення форми Ф №406-17 яким позивачу нараховано орендну плату за землю за період з 01.01.2015 р. по 29.12.2015 р. у розмірі 28738,77грн. (а.с. 9).

Вважаючи винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення незаконними, позивач оскаржив їх до суду, правомірність винесення яких і є предметом розгляду у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми Ф від 06.06.2014р. №7399-15 було прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Також зазначив, що податкове повідомлення-рішення форми Ф від 06.06.2015р. №406-17 є законним, оскільки дострокове розірвання договору оренди землі від 07.11.2011р. відбулося саме з ініціативи орендаря, на якого покладено обовязок по сплаті орендної плати за рік від 29.12.2014р., якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки. Оскільки в період з 29.12.2014р. по 29.12.2015р. до Дніпропетровської міської ради не надходили пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди вищевказаної земельної ділянки на тих самих умовах, то рішення є правомірним.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Апелянтом не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог стосовно скасування податкового повідомлення рішення від 06.06.2014р. №7399-15, тому в цій частині постанова суду не переглядається.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 06.06.2015р. №406-17 колегія суддів виходить з наступного.

Статтею першою Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з п.п. 14.1.136, п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.п. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 ПК України, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до ст. 288 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

З аналізу наведених норм права вбачається, що саме податкові органи наділені повноваженнями нараховувати орендну плату за земельну ділянку, проте підставою для її нарахування є оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства договір оренди, а платником є особа, що фактично користується відповідною земельною ділянкою.

Як вже зазначалось, 06 березня 2015 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 29.12.2014року №202/59 між позивачем та Дніпропетровською міською радою укладено договір про розірвання договору оренди землі від 07.11.2011року. (а.с. 30). Пунктом 7 зазначеного договору визначено, що він набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації.

Апеляційним судом на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 06.03.2015 року відбулась державна реєстрація припинення речового права на підставі договору про розірвання договору оренди № 141 (а.с. 32).

Цього ж дня на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки від 06.03.2015р. позивач повернув Дніпропетровській міській раді земельну ділянку (а.с. 33).

Отже, з 06.03.2015 року договір оренди земельної ділянки, на підставі якого відповідач нарахував позивачу податкові зобовязання за 2015 рік, є розірваним, а земельна ділянка з цієї дати ним повернута власнику, тому колегія суддів вважає, що з 07.03.2015 року відпали підстави для нарахування позивачу податковим органом податкових зобовязань за користування земельною ділянкою на підставі ст.ст. 287, 288 ПК України.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 06.06.2015р. №406-17 є правомірним лише в частині нарахування податкового зобовязання за період з 01.01.2015 р. по 06.03.2015 р., але є неправомірним в частині визначення податкових зобовязань після 06.03.2015 р.

Сума грошових зобовязань позивача з плати за землю за період з 01.01.2015 року по 06.03.2015 р. (тобто за 65 днів) складає 5146,06 грн. ((2334 кв.м. х 371,8 грн./кв.м х 1,48 (зональний коефіцієнт) х 0,75 (локальний коефіцієнт) х 1,0 (коефіцієнт функціонального використання) :100% х 3%) : 365 днів х 65 днів). Таким чином, відповідач при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 06.06.2015р. №406-17 в частині донарахування орендної плати у розмірі 23592,71 грн. (28738,77 грн. - 5146,06 грн.) діяв незаконно, а тому рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на те, що абз.2 п.2 рішення Дніпропетровської міської ради від 29.12.2014р. №202/59 та п.2 договору від 06.03.2015р. про розірвання вищевказаного договору оренди землі передбачено, що відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» ОСОБА_1 має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття рішення міською радою від 29.12.2014р. №202/59, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на наступне.

Дійсно, згідно з абзацом 2 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобовязань.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, орендодавець скористався своїм правом на отримання орендної плати за рік від орендаря при достроковому розірванні договору, а орендар прийняв на себе таке зобовязання сплатити відповідну суму, що закріплено у укладеному між ними договорі від 06.03.2015 р. про розірвання договору оренди землі.

Разом з тим, передбачена в абзаці 2 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» плата за дострокове розірвання договору з боку орендаря є компенсаційною цивільно-правовою санкцією приватно-правового характеру, накладення якої не здійснюється на підставі норм податкового законодавства, а її адміністрування не відноситься до компетенції податкових органів. Оскільки у спірних правовідносинах обовязок сплатити орендну плату за період до 29.12.2015р. у позивача виник на підставі пункту 2 договору про розірвання договору оренди землі, то таке зобовязання має договірний, а не податковий характер.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що до повноважень податкового органу не належить нарахування орендної плати у разі застосування орендодавцем положень абзацу 2 ст. 32 Закону України «Про оренду землі».

Оскільки в ході розгляду справи відповідачем не було надано доказів користування позивачем зазначеною земельною ділянкою після 06.03.2015р. (дати розірвання договору оренди землі) то й підстави для нарахування ОСОБА_2 орендної плати за землю після цієї дати у Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області були відсутні.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача форми Ф від 06.06.2014р. №7399-15, про донарахування орендної плати з фізичних осіб на суму 17352,26 грн. апеляційний суд вважає правомірними. Крім того, рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.

Вирішуючи питання про судові витрати, колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1, 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з уточненим адміністративним позовом, ціна позову складає 41182,48 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги в частині 23592,71 грн. що складає 57,3 % від загальної ціни позову.

Відповідно до пп. 1, 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції що діяла на час подання адміністративного позову) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлена ставка судового збору у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за подання даного адміністративного позову та апеляційної скарги, позивач повинен був сплатити та сплатив судовий збір у розмірі 1157,32 грн. = (551,20 подання позову + 606,32 подання апеляційної скарги).

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог у сумі 663,26 грн. = (1157,23х57,3%).

Сплачена позивачем при поданні апеляційної скарги сума понад 606,32 грн. не може бути врахована при розподілі судових витрат, оскільки фактично зайво сплаченою апелянтом, а тому може бути повернута йому в іншому порядку, визначеному ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 94, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2016 року по справі № 804/4440/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми Ф від 06.06.2015р. №406-17 та задовольнити його частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми Ф від 06.06.2015р. №406-17 в частині визначення податкового зобовязання за платежем «орендна плати з фізичних осіб» у сумі 23592,71 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 663,26 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко