Справа № 425/1908/17
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Романовський Є.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року справа №425/1908/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Компанієць І.Д.

Ястребова Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 вересня 2017 року по справі № 425/1908/17 за позовом ОСОБА_3 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність відповідача (в частині припинення виплати пенсії) та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії з 01 січня 2017 року, шляхом перерахунку пенсії на рахунок, відкритий в Ощадбанку (арк. справи 1-2).

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 вересня 2017 року вказаний адміністративний позов задоволений, визнана протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу та зобов'язано останнього поновити виплату пенсії позивачу з 01 січня 2017 року (арк. справи 55-59).

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що пенсійним органом правомірно, як то передбачають вимоги Постанови КМУ № 365 від 08 червня 2016 року відмовлено позивачу у відновленні виплати пенсії посилаючись на наявність листа Об'єднаного штабу ЦУ СБУ в районі проведення АТО від 04.11.2016 року № 50/571 про повернення позивача до покинутого місця проживання та скасування її довідки внутрішньо переміщеної особи. На підставі викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. справи 62-64).

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач просив проводити розгляд справи за його відсутністю, відповідач до судового засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, тому у відповідності до статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та не є спірним між сторонами, позивач перебуває на обліку у відповідача та згідно пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15 січня 2015 року № 917003926 позивач перемістився з зареєстрованого місця проживання у АДРЕСА_1 до м. Рубіжне - 11, 93011 (арк. справи 27, 28).

Підставою для припинення виплати пенсії позивачу став лист УПСЗН Рубіжанської міської ради Луганської області № 9/6005 від 29.12.2016 року про скасування дії довідки позивача про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, а тому з урахуванням Постанов КМУ: № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», № 509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» відповідач вважає, що законних підстав для виплати пенсії позивачу немає.

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачу з січня 2017 року з посиланням на лист УПСЗН Рубіжанської міської ради Луганської області № 9/6005 від 29.12.2016 року, з урахуванням вимог Постанови КМУ: № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», № 509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» в рамках ЗУ № 1058-VI, та як наслідок, наявність підстав для виплати пенсії позивачу.

З приводу викладеного колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VI.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною 1 статті 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону та включають таки випадки для припинення пенсії:

- якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

- у разі смерті пенсіонера;

- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

- в інших випадках, передбачених законом.

Будь яких інших підстав для припинення виплати пенсії не передбачено, а тому посилання апелянта на те, що при припиненні пенсії «він керувався листом УПСЗН Рубіжанської міської ради Луганської області в рамках листа СБУ, з урахуванням вимог Постанови КМУ: № 365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не приймається судом апеляційної інстанції з огляду на те, що вказані нормативні акти не є законом, а тому мають нижчу юридичну силу і не є випадком і належною підставою для припинення позивачу виплат, передбачених частиною 1 статті 47 Закону № 1058-IV в рамках статті 49 вказаного Закону.

Крім цього відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 Конституції України).

При цьому пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

З огляду на викладене, колегія суддів вбачає в діях відповідача ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України, як то передбачає діюче законодавство, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками постанови суду першої інстанції, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 вересня 2017 року по справі № 425/1908/17, - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 вересня 2017 року по справі № 425/1908/17, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова