Справа № 323/1927/17
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/1927/17
ПОСТАНОВА

іменем України

18.10.2017 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просила визнати недійсною та скасувати винесену відповідачем ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення серії АР № 578255 від 13.03.2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді 255,00 грн. штрафу за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку.

Зокрема, позивач зазначила, що 13.03.2017 року вона, керуючи по проспекту Соборному у м. Запоріжжя автомобілем 3АЗ-1102, реєстраційний номер н0985ят, була зупинена відповідачем, який повідомив, що вбачає в її діях порушення приписів дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо та праворуч», яке вчинення повороту ліворуч у місці, де це заборонено вказаним дорожнім знаком. При цьому відповідач не пояснив, де розташований дорожній знак, приписи якого, на його думку, порушила позивач, а також проігнорував клопотання позивача про забезпечення участі її захисника при розгляді справи адміністративного правопорушення та виніс оскаржену постанову без складення протоколу, чи м порушив ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Також позивач вказала на те, що оскаржена постанова на місці її складення їй вручена не була, через що про її існування вона дізналась лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови, а тому пропустила встановлений законом строк оскарження.

В судове засідання позивач не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, будучи двічі належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотань процесуального характеру та (або) заперечень по суті позовних вимог не подав, ухвалу суду про витребування у нього належним чином завіреної копії справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не виконав.

У звязку з наведеним фіксація судового процесу засобами звукозапису не проводилась на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до таких висновків.

13.03.2017 року відповідачем відносно позивача був складена ОСОБА_3 серії АР № 578255 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що мало вираз у здійсненні повороту ліворуч всупереч вимогам дорожнього знаку 4.4 «Рух прямо та праворуч» на перехресті проспекту Соборного та вулиці Верхньої у м. Запоріжжя.

На позивача було накладено стягнення у виді 255,00 грн. штрафу.

Оцінюючи обґрунтованість вимог позивача та заперечень відповідача, а також надані ними докази, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскаржена позивачем постанова вважається неправомірною, поки відповідачем перед судом не доведено іншого.

З урахуванням того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту порушення позивачем ПДР, жодних заперечень проти позову, а також жодних доказів в обґрунтування таких заперечень та в обґрунтування правомірності свого рішення, а позивач законність постанови оспорює, у суду немає підстав для висновку про правомірність дій та рішень відповідача.

Отже, оскаржена постанова підлягає скасуванню як протиправна.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 245, 251, 252, 256, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст. ст. 2-12, 100, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

ОСОБА_3 серії АР № 578255 від 13.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - визнати протиправною та скасувати.

ОСОБА_3 може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_3 набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4