Справа № 718/941/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/941/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мізюк В.М.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

12 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" (далі ДП "Чернівецьке лісове господарство") про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції-скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1Відповідно до рішення Глиницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №62/24 від 01.11.2013 року громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та державну реєстрацію в установленому порядку для будівництва, і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею - 0,25 га, у спільну сумісну власність, яка розташована по АДРЕСА_1 та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею-0,65 га, розташовану в с. Коростувата в адміністративних межах Глинпицької сільської ради; також надано дозвіл громадянину ОСОБА_3 на розробку проекту із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності па земельну ділянку, орієнтовною площею-0,44 га в адміністративних межах Глиницької сільської ради (за межами населеного пункту).

Згідно листа Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області № Ко-325 за інформацією відділу Держземагенства у Кіцмаиському районі Чернівецької області, зазначена земельна ділянка загальною площею 1,31 га віднесена до земель лісогосподарського призначення та розташована на території Ревнянського лісництва і знаходиться в користуванні ДП «Чернівецький лісгосп». Також в зазначеному листі позивачам рекомендовано для надання дозволу на роброблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку та для ведення особистого селянського господарства, звернутися за письмовою згодою землекористувача--ДП "Чернівецький лісгосп", на вилучення земельної ділянки лісогосподарського призначення, засвідченою нотаріально.

Листом ДП «Чернівецький лісгосп» №148 від 24.03.2017 року ОСОБА_2 відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою про відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та будівництва на даній території, оскільки згідно розпорядження КМУ №610 від 10.04.2008 року зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду зі зміною цільового призначення.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відмова ДП «Чернівецький лісгосп» щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою не ґрунтується на законних вимогах та суперечить положенням чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України і законами України, а також керуватись у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Приписами частин 1, 2, п. а ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України (далі ЗК України), визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

За частинами 1, 2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Так, судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 1,31 га для ведення особистого селянського господарства, щодо якої рішенням Глиницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №62/24 від 01.11.2013 року позивача надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, не відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Отже земельна ділянка, на яку претендують позивачі, відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення та повинна використовуватися для потреб лісового господарства, а не для особистого селянського господарства.

Відповідно до ст.50 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок та повинні містити письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року N 610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками", яке є чинним на даний час та обов'язковим до виконання, з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі - ділянки) зобов'язано Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгосп та Держкомзем до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення; відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства.

Отже, фактично на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення із земель лісового фонду для надання у власність чи в користування зі зміною цільового призначення, накладено мараторій, а відтак відмовляючи позивача в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України і законами України, а також керувався у своїй діяльності актом Кабінету Міністрів України.

Суд першої інстанції даним обставинам належної оцінки не надав.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Частиною 3 ст. 198 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство" задовольнити повністю.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2017 року у скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.