Справа № 264/4448/17
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4448/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Литвиненко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Маріуполі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову вказав, що в теперішній час він є пенсіонером за віком, знаходиться на обліку в Лівобережному об`єднаному Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Маріуполі (колишнє УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя). При призначення йому пенсії відповідачем не було зараховано у стаж роботи для призначення пенсії період навчання в інституті періоди з 01.09.1985 по 27.10.1985 роки, та з 01.01.1988 по 17.06.1992 роки, про що відповідачем було винесено рішення від 25.12.2016 року № 4574. Вважає вказане рішення відповідача протиправним, просить його скасувати, та зарахувати вказаний період навчання у стаж для призначення пенсії.

Позивач та його представник Алексєєнко В.О. у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, про що надав письмові заперечення, в яких зазначив, що рішенням Іллічівського ПФУ м.Маріуполя №4574 від 15.12.2016 року було відмовлено позивачу в зарахуванні стажу за період навчання в Донецькому політехнічному інституті, оскільки позивач надав довідку втдану на тимчасово окупованій території органом який не мав на це повноважень. Для підтвердження стажу позивач має звернутись за архівною довідкою до «Донецького політехнічного університету», який перереєструвався у м.Покровськ Донецької області. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв`язку із відсутністю необхідності допиту свідків чи експерта, судом справу розглянуто у письмовому провадженні.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Згідно паспорту громадянина України 14.11.2016 року позивачу виповнилось 50 років.

15.11.2016 року позивач звернувся до УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1 відповідно до п.а ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно доданої копії виписки з банківського пенсійного рахунку пенсію позивачу було призначено та почато виплачуватись в липні 2017 року.

18.08.2017 року представником позивача отримано відповідь на адвокатський запит з УПФУ, з якої він дізнався, що рішенням УПФУ від 25.12.2016 року № 4574 період навчання з 01.09.1985 по 17.06.1992 року позивачу не було зараховано у загальний стаж.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності у 2004 році, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У період часу з 01.09.1985 по 17.06.1992 року діяли наступні нормативно-правові акти :

- Постанова Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 «Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій». Відповідно до п.п. и ч.109 цієї Постанови «До загального стажу роботи зараховується також: навчання у вищих учбових закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах та ін..), партійних школах, сов партшколах, школах профруху на рабфаках; перебування в аспірантурі, докторантуре та клінічної ординатурі».

- Закон СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15 травня 1990 року N 1480-I. Відповідно до п.д ч.3 ст.67 цього Закону «До стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації і перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі».

- Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII. Згідно до п.Д ч.3 ст.56 цього Закону України, який набрав чинності 01.01.1992 року до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Таким чином, згідно вказаних нормативно-правових актів, що діяли на час навчання позивача у вищому навчальному закладі, час навчання в ВУЗі зараховувався у трудовий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.48 КЗПП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічні положення містяться у п.1.1. Інструкції про порядок

ведення трудових книжок працівників, затверджених Спільним Наказом Мінпраці, Мінюсту, та Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 року № 58, згідно якого

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно трудової книжки позивача (запис № 5) 01.09.1985 року позивача було зараховано студентом до Донецького політехнічного інституту. Аналогічні відомості містяться в дипломі, згідно якого позивач вступив до інституту у 1985 році. Відповідно до залікової книжки позивач почав навчання 01.09.1985 року.

Відповідно до трудової книжки позивача (записи №6-7) у період часу з 28.10.1985 року по 29.12.1987 року він проходив строкову службу у лавах Збройних Сил СРСР. Аналогічні відомості містяться у військовому квитку, а також у відповідній довідці військомату.

Згідно до залікової книжки позивача 11.01.1988 року позивач склав свій перший іспит в інституті. Таким чином той факт, що станом на січень 1988 року позивач знов був студентом вказаного інституту та приступив до навчання, суд вважає встановленим, що підтверджено відповідним належним документом.

В інституті позивач навчався до 17.06.1992 року, що підтверджується дипломом та заліковою книжкою.

Згідно довідки від 22.08.2017 року № 281/19-15, 01.09.1985 року позивача було зараховано студентом 1 курсу денної форми навчання хіміко-технологічного факультету Донецького політехнічного інституту за спеціальністю «Хімічна технологія твердого палива» (наказ № 277-06 від 29.07.1985 року). З 28.10.1985 року позивачу було надано академічну відпустку у зв`язку із призовом до лав Збройний Сил СРСР на період проходження строком військової служби (наказ № 2006-03 § 4 від 25.10.1985 року). 29.12.1987 року позивача було звільнено з лав Збройний Сил СРСР у зв`язку із закінченням проходження строком військової служби. 01.01.1988 року позивач повернувся з академічної відпустки на приступив (продовжив) навчання в інституті (наказ № 122-03 від 21.01.1988 року). 31.07.1992 року позивача було відраховано із складу студентів у зв`язку із закінченням інституту (наказ № 1325-03 від 07.06.1992 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем було необгрунтовано не зараховано позивачу у загальний стаж період навчання з 01.09.1985 по 27.10.1985 роки, та з 01.01.1988 по 17.06.1992 роки.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскаржуване рішення, яким зокрема позивачу було також й призначено пенсію, відповідачем датоване 15.12.2016 року. Проте першу пенсію позивачем було отримано в липні 2017 року, що підтверджується випискою з банківського пенсійного рахунку позивача, згідно якого першу пенсію (за період з 15.11.2016 року по липень 2017 року) він отримав 05 липня 2017 року. Тому судом встановлено, що про нарухування позивачу пенсії взагалі, та про розмір пенсії позивач дізнався 05 липня 2017 року, коли на його пенсійний рахунок надійшов перший пенсійний платіж.

Відповідачем не надано будь-яких доказів, що після винесення оскаржуваного рішення позивач його отримував.

Судом встановлено, що 25.07.2017 року, після отримання першої пенсії позивачем, відповідачу було направлено адвокатський запит, з питання надання інформації щодо розміру пенсії, з яких параметрів складається пенсія, чи усі періоди роботи зараховано у стаж. Відповідь на цей запит позивач отримав в серпні 2017 року, з якої дізнався, що оскаржуваним рішенням йому було відмовлено у зарахуванні у стаж періоду навчання з 01.09.1985 по 27.10.1985 роки, та з 01.01.1988 по 17.06.1992 роки.

Тому суд приходить до висновку, що про порушення своїх прав позивач дізнався в серпні 2017 року, коли отримав відповідь УПФУ та копію оскаржуваного рішення. Отже, строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність його дій щодо не зарахування позивачу у загальний стаж періоду навчання з 01.09.1985 по 27.10.1985 роки, та з 01.01.1988 по 17.06.1992 роки.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.128, 158, 161, 162, 163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м.Маріуполі Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області від 15.12.2016 року № 4574 скасувати в частині відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періоду навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1985 по 27.10.1985 роки, та з 01.01.1988 по 17.06.1992 роки у стаж роботи для призначення пенсії.

Зобов`язати Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в м.Маріуполі зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1985 по 27.10.1985 роки, та з 01.01.1988 по 17.06.1992 роки у стаж роботи для призначення пенсії.

Зобов`язати Лівобережне об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в м.Маріуполі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення, тобто з 15.11.2016 року, із зарахуванням у стаж періодів навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1985 по 27.10.1985 роки, та з 01.01.1988 по 17.06.1992 роки.

Стягнути з Лівобережного об`єднаного Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Маріуполі Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Н. В. Литвиненко