Справа № 820/3945/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р. № 820/3945/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валаріс", третя особа - Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців департаменту реєстрації Харківської міської ради про припинення юридичної особи,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: припинити юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю "Валаріс" ().

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.01.2013 проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Валаріс" за № 0054837. Керівником товариства з 21.01.2013 року є - ОСОБА_1. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.02.2017 по справі №639/133/17 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 205 КК України встановлено, що ОСОБА_1 21.01.2013 став засновником, керівником та головним бухгалтером фіктивного підприємства ТОВ «Валаріс», метою діяльності якого було прикриття незаконної діяльності суб'єктів господарювання реального сектору економіки, яка полягала у протиправному переведенні безготівкових коштів у готівку. Таким чином, позивач вважав підтвердженим факт ведення підприємством незаконної господарської діяльності, яка полягала у протиправному переведенні безготівкових коштів у готівку.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направленням судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак на адресу суду було повернуто конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається що така повістка вручена належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін у письмовому провадженні, оскільки відсутні перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні, визначені цією статтею, і прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутні потреби заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариства з обмеженою відповідальністю "Валаріс" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та з 21.01.2013 набуло статусу юридичної особи з ідентифікаційним номером 38495028. Вказана юридична особа перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

З довідки від 30.08.2017 № 7897/9/20-110-10-04-02 Головного управління ДФС у Харківській області встановлено, що за період 2013-2014 роки відповідачем були подані податкові декларацію з ПДВ.

Крім того, за 2013 рік ТОВ "Валаріс" сформовано податковий кредит таким підприємствам, як: ТОВ "Контакт Плюс Україна", ТОВ "Азовекогруп", ТОВ "Укравіаекспорт", ТОВ "НВО" "Промпростір", ТОВ "Ніцахон", АТ "Укрбронекомплект".

Відповідно до частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Частиною 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.02.2017 по справі №639/133/17 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 205 КК України встановлено, що ОСОБА_1 21.01.2013 став засновником, керівником та головним бухгалтером фіктивного підприємства ТОВ «Валаріс», метою діяльності якого було прикриття незаконної діяльності суб'єктів господарювання реального сектору економіки, яка полягала у протиправному переведенні безготівкових коштів у готівку.

Також, зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_2, передавши підприємство ТОВ «Валаріс» під повний контроль іншим особам, забезпечив прикриття незаконної діяльності, пов'язаної із незаконним переведенням безготівкових коштів у готівку, а також наданням послуг службовим особам підприємств реального сектору економіки в незаконній мінімізації податкових зобов'язань на загальну суму більше 24 млн. грн.

Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.

З наявністю вказаного судового рішення позивач пов'язував підтвердження факту ведення підприємством незаконної господарської діяльності, яка полягала у протиправному переведенні безготівкових коштів у готівку, а тому звернувся до суду з зазначеним позовом, розглядаючи який по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пунктом 67.2 статті 67 Податкового кодексу України, контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців.

За змістом статті 55-1 Господарського кодексу України, ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними: зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; незареєстровано у державних органах, якщо обов'язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців " в редакції, яка діяла до 13.12.2015 підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом.

Наразі зазначений закон діє в редакції Закону України від 26.11.2015 № 835-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яким Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" викладено в новій редакції, з подальшими змінами.

Так, частиною 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" унормовано, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (частини 1 статті 3 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Відповідно до частини 6 статті 14 Закону України " Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень щодо проведення реєстраційної дії для примусового виконання здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами частини 12 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі, зокрема, судового рішення про припинення юридичної особи, не повязаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи:1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Системно аналізуючи встановлені судом обставини та зазначені нормативні положення, суд зазначає, що ОСОБА_1 фактично не здійснював підприємницьку діяльність від імені ТОВ "Валаріс", а в даний період товариство використовувалось іншими особами, та не мав жодного наміру здійснювати діяльність, яка пов'язана з виробництвом, продажем ТМЦ, виконанням робіт, наданням послуг.

Оскільки вказаним вироком було встановлено наявність протиправного діяння з боку ОСОБА_1, зазначені обставини, в силу частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України є такими, що не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані дії з боку ОСОБА_1 були вчинені з метою фіктивного здійснення відповідачем господарської діяльності, яка заборонена законом.

За вказаних обставин, суд зазначає, що хоча й на час набрання законної сили вироком та наразі, норма частини 2 статті 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців " щодо підстав для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи не діє, поряд з цим, Податковий кодекс містить в собі положення, якими нормативно закріплено право контролюючого органу в установленому законом порядку звертатись до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб.

У такий спосіб, в даному випадку, реалізується механізм у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, у тому числі, за наявності ознак фіктивності, унормованих статтею 55-1 Господарського кодексу України, які дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи, та котрі у судовому порядку були достеменно встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.02.2017 по справі №639/133/17, який набрав законної сили.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами, на виконання вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України було доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову та припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Валаріс", яка була проведена за документами, що містять в собі завідомо неправдиві відомості.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валаріс", третя особа - Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців департаменту реєстрації Харківської міської ради про припинення юридичної особи - задовольнити в повному обсязі.

Припинити юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю "Валаріс" (, 61052, м. Харків, вул. Карла Маркса, буд.26).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.М. Тітов