Справа № 804/5091/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 р. Справа № 804/5091/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБондар М. В.
при секретарі за участю: представника відповідача Виноградовій Т.В. Чабан О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою суду від 26.09.2017 року залучено до участі у справі другим відповідачем Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач). В судовому засіданні 12.10.2017 року залишено без розгляду позовну заяву в частині позову до Нікопольської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, оскільки до цього відповідача відсутні позовні вимоги.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, надала суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначила, що скрутне фінансове становище підприємства не впливає на сплату податків та зборів, визначених Податковим кодексом України, оскільки податкове законодавства не пов'язує строк сплати зобов'язання з даною обставиною. Включення днів затримки з 27.11.2015 року, а не з 29.01.2016 року пояснюється тим, що згідно з пунктом 6.3 розділу 6 «Додаткові умови» строк дії договору про розстрочення податкового боргу встановлюється з дати його укладення та закінчується останньою датою дії розстрочення, за винятком достроково розірвання такого договору та перенесення строків розстрочення сум або їх частки. Тобто, договір вважається розірваним, тому податковий борг з ПДВ стягується в порядку та в строки, визначені Податковим кодексом України.
Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі пункту 19-1.1 статті 19, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України відповідачем проведено камеральну перевірку КП «Нікопольводоканал» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість по рішенню про розстрочення податкового боргу від 29.01.2016 року №4, податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року, за результатами якої складено акт від 17.03.2017 року №261/12-01/03341339.
Перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог пунктів 57.1 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість по наступних документах:
- рішення ОДПС України про розстрочення податкового боргу від 29.01.2016 року №4 з визначенням граничних термінів сплати 27.11.2015 року, 30.11.2015 року, 04.12.2015 року, 21.12.2015 року;
До оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем складено розрахунок суми штрафних санкцій, відповідно до якого визначені наступні граничні терміни сплати грошових зобов'язань:
- рішення ОДПС України про розстрочення податкового боргу від 29.01.2016 року №4 з визначенням граничних термінів сплати 27.11.2015 року, 30.11.2015 року, 04.12.2015 року, 21.12.2015 року, кількість днів затримки: 453, 451, 450, 448, 447, 446, 436, 435, 434;
Вирішуючи правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 4.2 договору орган ДФС зобов'язується достроково розірвати договір на підставі рішення про скасування розстрочення та пред'явити до сплати невнесену суму податкового боргу, а також процентів, нарахованих за фактичний строк користування розстрочення, якщо платник податків порушує умови погашення розстроченого податкового боргу.
Відповідно до пункту 6.4 договору начальник органу ДФС (або його заступник) зобов'язаний прийняти рішення про дострокове розірвання договору та рішення про надання розстрочки, якщо платник накопичує новий податковий борг (не сплачує поточні платежі) або не сплачує чергову частку розстроченої суми та нарахованих на таку суму процентів.
На підставі вказаного договору ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення №6 від 29.01.2016 року про розстрочення податкового боргу позивача під проценти на суму 1220561,43 грн. Розстрочення надається з 29.01.2016 року по 20.12.2016 року, строки і суми сплати розстроченого податкового боргу: 19.02.2016 року, 21.03.2016 року, 20.04.2016 року, 20.05.2016 року, 20.06.2016 року, 20.07.2016 року, 19.08.2016 року, 20.09.2016 року, 20.10.2016 року, 21.11.2016 року, 20.12.2016 року - по 110960,13 грн.
Відповідно до положень пунктів 100.1 та 100.2 статті 100 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент укладання договору про розстрочення №4 від 29.01.2016 року, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.
Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.
За змістом пункту 100.6. статті 100 Податкового кодексу України розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.
Відповідно до пункту 100.12 статті 100 Податкового кодексу України договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані:
100.12.1. з ініціативи платника податків - при достроковому погашенні розстроченої суми грошового зобов'язання та податкового боргу або відстроченої суми грошового зобов'язання або податкового боргу, щодо яких була досягнута домовленість про розстрочення, відстрочення;
100.12.2. з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо:
- з'ясовано, що інформація, подана платником податків при укладенні зазначених договорів, виявилася недостовірною, перекрученою або неповною;
- платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов'язань, які виникли після укладення зазначених договорів;
- платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов'язання чи податкового боргу.
В обґрунтування нарахування, визначених розрахунком штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, сум штрафних санкцій з розрахунку граничного терміну сплати податкових зобов'язань з 27.11.2015 року, 30.11.2015 року, 04.12.2015 року, 21.12.2015 року, а не з визначених договором та рішенням про розстрочення сум податкового боргу термінів сплати, відповідачем зазначено, що договір №4 від 29.01.2016 року було розірвано в односторонньому порядку з ініціативи органу ДФС на підставі пункту 4.2 договору, у зв'язку з порушенням позивачем умов погашення розстроченого податкового боргу.
Отже, у зв'язку з розірванням в односторонньому порядку договору №4 від 29.01.2016 року, розрахунок штрафних санкцій проведено з дати граничних термінів сплати податкового боргу без врахуванням рішення про розстрочення №6 від 29.01.2016 року.
Пунктом 4.4. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №574 (далі - Порядок №574), який був чинним на день прийняття рішення про розстрочення так і на день прийняття рішення судом у цій справі, встановлено, що з ініціативи органу доходів і зборів, що уклав договір про розстрочення (відстрочення), орган доходів і зборів вищого рівня, який прийняв рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), приймає рішення про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), про що повідомляє платника податків та відповідний орган доходів і зборів. Орган доходів і зборів, який ініціював розірвання договору, на підставі рішення про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) розриває договір про розстрочення (відстрочення).
У такому випадку підрозділ, до функцій якого належать питання розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), письмово повідомляє підрозділ, до функцій якого належить ведення обліку надходжень з податків, зборів, платежів, та структурні підрозділи, які здійснюють адміністрування відповідних податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, для здійснення заходів щодо нарахування пені та відповідних штрафних санкцій відповідно до норм чинного законодавства.
Рішення про скасування розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 5).

При цьому рішення про розстрочення (відстрочення) скасовується в повному обсязі (за всіма платежами) з одночасним проведенням нарахування процентів за фактичний строк користування розстроченням (відстроченням).

Відповідно до пункту 4.5 Порядку №574 рішення про скасування раніше прийнятого рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) є підставою для дострокового розірвання договору. У пункті 6.4 "Особливі умови" договору робиться запис: "Договір достроково розірвано, документ від __________ № ____".

Згідно з пунктом 4.6 Порядку №574 з дня, наступного за днем розірвання договору, на розстрочені (відстрочені) суми, що залишились несплачені, нараховуються пеня та штраф у розмірах, передбачених Кодексом.

На підставі пункту 4.7 Порядку №574 з дня дострокового розірвання договору платник податків зобов'язаний сплатити невнесену суму розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань (податкового боргу) та суму процентів, нарахованих за фактичний строк дії розстрочення (відстрочення).

З проаналізованих норм Податкового кодексу України та Порядку №574, судом встановлено, що розірвання договору про розстрочення податкового боргу супроводжується, визначеною Порядком №574, процедурою.

Так, на підтвердження розірвання договору про розстрочення податкового боргу органом ДФС має бути прийнято рішення про розірвання договору про розстрочення податкового боргу на бланку відповідного органу ДФС та внесено, крім іншого, інформацію про розірвання договору пункту 6.4 договору про розстрочення податкового боргу.

Вказані вимоги до процедури розірвання договору про розстрочення податкового боргу містяться, також, в пункті 6.4 договору №4 від 29.01.2016 року.

Зазначаючи про розірвання договору про розстрочення податкового боргу №4 від 29.01.2016 року, представником відповідача не надано суду жодних документальних підтверджень розірвання договору у визначеному порядку, а саме: не надано рішення про розірвання договору в односторонньому порядку органом ДФС, та у пункті 6.4 наданої представником відповідача суду копії договору №4 від 29.01.2016 року не зазначено про дострокове розірвання цього договору.

У пункті 6.4 "Особливі умови" договору містяться три пусті незаповнені графи, без зазначення будь-якої інформації стосовно його дострокового розірвання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про не підтвердження у встановленому порядку розірвання договору №4 від 29.01.2016 року про розстрочення податкового боргу, а тому на день винесення рішення судом, так як і на день проведення перевірки та нарахування штрафних санкцій, договір №4 від 29.01.2016 року про розстрочення податкового боргу був чинним, та його умови щодо розстрочення сум та термінів погашення сум боргу є чинними та обов'язковими для виконання та врахування сторонами договору.

З огляду на викладене, відповідачем неправомірно проведено розрахунок штрафних санкцій без врахування термінів погашення податкового боргу позивачем за договором №4 від 29.01.2016 року та рішенням №6 від 29.01.2016 року про розстрочення податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, штрафна санкція за несвоєчасну сплату сум податкового боргу за рішенням від 29.01.2016 року №4 розраховані наступним чином:

- граничний термін сплати - 27.11.2015 року, дата фактичного погашення - 22.02.2017 року на суму 3263,20 грн., кількість днів затримки 453, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 652,64 грн.;

- граничний термін сплати - 30.11.2015 року, дата фактичного погашення - 22.02.2017 року на суму 2601 грн., кількість днів затримки 450, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 520,20 грн.;

- граничний термін сплати - 04.12.2015 року, дата фактичного погашення - 27.02.2017 року на суму 3332,65 грн., кількість днів затримки 451, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 666,53 грн.;

- граничний термін сплати - 04.12.2015 року, дата фактичного погашення - 24.02.2017 року на суму 10000 грн., кількість днів затримки 448, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 2000 грн.;

- граничний термін сплати - 04.12.2015 року, дата фактичного погашення - 23.02.2017 року на суму 15000 грн., кількість днів затримки 447, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 3000 грн.;

- граничний термін сплати - 04.12.2015 року, дата фактичного погашення - 22.02.2017 року на суму 18895,8 грн., кількість днів затримки 446, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 3779,16 грн.;

- граничний термін сплати - 21.12.2015 року, дата фактичного погашення - 01.03.2017 року на суму 20175,40 грн., кількість днів затримки 436, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 4035,08 грн.;

- граничний термін сплати - 21.12.2015 року, дата фактичного погашення - 28.02.2017 року на суму 20000 грн., кількість днів затримки 435, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 4000 грн.;

- граничний термін сплати - 21.12.2015 року, дата фактичного погашення - 27.02.2017 року на суму 12667,35 грн., кількість днів затримки 434, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 2533,47 грн.

Отже, загальна сума сплаченого податкового боргу складає 105935,40 грн., нарахована сума штрафної санкції складає 21187,08 грн. (105935,40 грн. / 20%).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2017 року підлягає скасуванню в частині нарахування штрафної санкції у розмірі 21187,08 грн. за затримку на 453, 451, 450, 448, 447, 446, 436, 435, 434 календарних днів сплати грошового зобов'язання у розмірі 105935,40 грн., оскільки розрахунок не є вірним, у зв'язку з неправильним визначенням органом ДФС граничного терміну сплати податкового боргу.

Щодо іншої частини штрафної санкції, нарахованої в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, судом встановлено, що позивачем 19.09.2016 року подано до Нікопольської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість № за серпень 2016 року, в графі 18.1 якої визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, що сплачується до державного бюджету, в сумі 500352 грн.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується позивачем, суми за податковою декларацію від 19.09.2016 року № з граничним терміном сплати 30.09.2016 року сплачені у наступні терміни:

- 20.02.2017 року на суму 9955,25 грн., кількість днів затримки 143, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 1991,05 грн.;

- 17.02.2017 року на суму 20000 грн., кількість днів затримки 140, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 4000 грн.;

- 16.02.2017 року на суму 20000 грн., кількість днів затримки 139, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 4000 грн.;

- 15.02.2017 року на суму 8000 грн., кількість днів затримки 138, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 1600 грн.;

- 14.02.2017 року на суму 25000 грн., кількість днів затримки 137, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 5000 грн.;

- 13.02.2017 року на суму 70000 грн., кількість днів затримки 136, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 14000 грн.;

- 10.02.2017 року на суму 68000 грн., кількість днів затримки 133, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 13600 грн.;

- 09.02.2017 року на суму 35000 грн., кількість днів затримки 132, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 7000 грн.;

- 08.02.2017 року на суму 28000 грн., кількість днів затримки 131, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 5600 грн.;

- 07.02.2017 року на суму 30000 грн., кількість днів затримки 130, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 6000 грн.;

- 06.02.2017 року на суму 186396,80 грн., кількість днів затримки 129, відсоток штрафу - 20, сума штрафної санкції - 37279,35 грн.

Позивачем не спростовувався факт несвоєчасної сплати грошових зобов'язань за податковою декларацію від 19.09.2016 року №, в обґрунтування поважності несвоєчасної сплати зазначено, що позивачем в першу чергу виплачувалась заробітна плата працівникам КП «Нікопольводоканал», у зв'язку з чим не мав можливості проводити своєчасну сплату податкового зобов'язання з ПДВ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктами 36.1 та 36.5 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

На підставі пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України визначено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

З аналізу викладених норм встановлено, що на позивача покладено обов'язок своєчасної сплати задекларованих сум грошового зобов'язання.

Виплата заробітної плати або інших соціальних виплат не звільняє позивача від виконання обов'язку щодо своєчасної сплати сум грошового зобов'язання.

Крім того, звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань КП «Нікопольводоканал» утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших платників податків, до обов'язків яких, також, відноситься виплата заробітної плати працівникам та інші соціальні виплати.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення відповідачем в частині нарахування штрафної санкції за затримку на 143, 140, 139, 138, 137, 136, 133, 132, 131, 130, 129 календарних днів сплати грошового зобов'язання за податковою декларацією від 19.09.2016 року № в загальній сумі 500352,05 грн., що складає 100070,41 грн. (500352,05 грн./ 20%)

Таким чином, суд приходить до висновку про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2017 року в частині нарахування штрафної санкції у розмірі 21187,08 грн. за затримку на 453, 451, 450, 448, 447, 446, 436, 435, 434 календарних днів сплати грошового зобов'язання у розмірі 105935,40 грн.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Документально підтверджені судові витрати, сплачені згідно платіжного доручення №3141 від 21.08.2017 року в сумі 1818,86 грн., підлягають присудженню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 318,30 грн.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2017 року, винесене Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, в частині нарахування штрафної санкції у розмірі 21187,08 грн. за затримку на 453, 451, 450, 448, 447, 446, 436, 435, 434 календарних днів сплати грошового зобов'язання у розмірі 105935,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 318 (триста вісімнадцять) гривень 30 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 17 жовтня 2017 року.

Суддя М.В. Бондар