Справа № 817/336/17
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/336/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є. за участю секретаря судового засідання Холод Т.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Вінничук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом і з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Національної поліції в Рівненській області №1232 від 30.12.2016 року та №15 о/с від 30.01.2017 року, поновити ОСОБА_3 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Дубенського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2015 року був прийнятий на службу до Національної поліції України, а 30.01.2017 року його звільнили зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції), на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області №15 о/с. Оскаржувані накази вважає незаконними та протиправними, оскільки, підставою для звільнення з поліції стало вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак на час звільнення його вина не була доведена. Зазначає, що службове розслідування проведено без врахування усіх обставин справи, а відповідачем прийнято передчасний висновок про порушення позивачем транспортної дисципліни й відповідно про вчинення ним дисциплінарного проступку та необхідності притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в адміністративному позові та пояснив, що притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3 та застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з національної поліції України не мало достатніх та законних підстав, оскільки рішення судді Апеляційного суду Рівненської області від 13.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КупАП України, ґрунтувалось на надуманих припущеннях двох зацікавлених у вирішенні справи поліцейських, які не маючи жодного підтверджуючого доказу керування ОСОБА_3 автомобілем, вказали про це. Вважає оскаржувані накази такими, що прийняті не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є необґрунтованими, оскільки прийняті без врахування усіх обставин, які мали значення для їх прийняття, упередженими та нерозсудливими, в зв'язку з чим просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях та додатково пояснила суду, що підставою видання наказу про звільнення ОСОБА_3 №15 о/с від 30.01.2017 року, став наказ ГУ НП в Рівненській області від 30.12.2016 року №1233 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Підставою для звільнення слугувало те, що 22.11.2016 року ОСОБА_3 керував транспортним засобом "Рено-Лагуна" з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, внаслідок чого працівниками батальйону УПП в м.Рівному ДПП відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст.126 КУпАП. Наголосила на тому, що відповідно до постанови Дубенського міськрайонного суду від 13.02.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, постановою Апеляційного суду Рівненської області від 13.03.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено, а рішення Дубенського міськрайонного суду від 13.02.2017 року набрало законної сили. Вважає, що в ході службового розслідування доведено вину ОСОБА_3 у вчиненні дисциплінарного проступку, а при визначенні виду дисциплінарного стягнення було враховано тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно та інші обставини, які були виявлені в ході службового розслідування. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною службою.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, який згідно з пунктом 1 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону набрав чинності з 7 листопада 2015 року.

Згідно із частиною 2 статті 19 цього Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із пункту 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 року № 901-VIII до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Частиною першою статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.

Зокрема, пунктом 6 частини 1 вказаної статті визначено як підставу звільнення, реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Положення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ (далі - Дисциплінарний статут), затверджене Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV (надалі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частини 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту встановлюють, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлюється, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис, у разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Судом встановлено, що позивач проходив службу у Національній поліції України, що стверджується витягом з послужного списку архівної особової справи старшого сержанта поліції ОСОБА_3. (а.с.74-75).

Наказом ГУ НП в Рівненській області від 30.01.2017 року №15 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 поліцейського сектору реагування патрульної поліції в Рівненській області Головного управління Національної поліції в Рівненській області звільнено зі служби в поліції 30.01.2017 року, у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції). Підстава: наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 30.12.2016 №1233. (а.с.78).

Підставою для накладення дисциплінарного стягнення став висновок службового розслідування від 30.12.2016 року, який складено за результатами проведення службового розслідування за фактом порушення ОСОБА_3 транспортної дисципліни та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З дослідженого судом Висновку службового розслідування (а.с.70-73) за фактом порушення транспортної дисципліни поліцейським сектору реагування патрульної поліції в Рівненській області Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим сержантом ОСОБА_3 від 30.12.2016 року, який затверджений т.в.о. начальника ГУ НП в Рівненській області вбачається, що службове розслідування проводилось за фактом керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння 22.11.2016 року по вул. Сурмичі в м.Дубно, поліцейського сектору реагування патрульної поліції в Рівненській області Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3

Відповідно до вказаного висновку ОСОБА_3 порушив службову дисципліну, що виявилось у порушенні ПДР, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння 22.11.2016 року по вул.Сурмичі в м.Дубно; вимог відомчих наказів, що стосуються дотримання дисципліни та законності, у тому числі транспортної дисципліни, зокрема Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», наказу МВС України № 155-2012, в зв'язку з чим поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 вирішено звільнити зі служби в Національній поліції на підставі ч.1 п.6 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230 в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості, зокрема про вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що службове розслідування по факту вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та недотримання транспортної дисципліни проводилось об'єктивно, повно, та у відповідності до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС від 12.03.2013 року №230, а висновки за його результатами є обґрунтованими та підставними.

Статтею 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України №230 від 12 березня 2013 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

У постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа №21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа №21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Окрім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України 28.04.2016 № 326, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №778/28908 затверджено Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.

За змістом пункту 2 ці Правила як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівників МВС принципи етики, якими є: служіння державі і суспільству; гідна поведінка; доброчесність; лояльність; політична нейтральність; прозорість і підзвітність; сумлінність.

Зокрема, за своє суттю гідна поведінка - це повага до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів у стосунках з громадянами; недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників МВС.

Суд вважає, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, характеристику позивача, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах власних повноважень. Відповідно до п. 2.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС від 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція) підставами для проведення службового розслідування є, зокрема порушення службової дисципліни та скоєння особою рядового або начальницького складу адміністративного правопорушення. В ході проведення службового розслідування необхідно з'ясувати обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі, з матеріалів службового вбачається, що особами, які проводили службове розслідування зібрано достатньо доказів того, що мало місце вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні ПДР України та недотримання вимог відомчих нормативних актів, які регламентують транспортну дисципліну.

22.11.2016 року капралом поліції Дублевським Ю.С. складено протокол про адміністративне правопорушення серії КИ №030115 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 88).

Статтею 221 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП розглядають суди.

Судом встановлено, що на час вирішення спору Рівненським окружним адміністративним судом позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13.02.2017 року у справі №559/2639/16 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КупАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. і позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік. (а.с. 109-110), а постановою Апеляційного суду Рівненської області від 13.03.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13.02.2017 року - без змін (а.с. 111-112).

Верховний суд України в абзаці другому пункту 25 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року № 6 (зі змінами і доповненнями) «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказав, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13.02.2017 року встановлено що 22.11.2016 року, ОСОБА_3 22.11.2016 року о близько 01 год. 00 хв. по вул. Сурмичі, керував т/з Renault Laguna д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння, на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора та проведення огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд прийшов висновку, що правопорушення мало місце і скоїв його ОСОБА_3

На підставі наведеного суд приходить до переконання, що накази Головного управління Національної поліції в Рівненській області №1232 від 30.12.2016 року та №15 о/с від 30.01.2017 року прийняті на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, без ознак дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Махаринець Д.Є.