Справа № 323/1905/17
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18.10.2017 Справа № 323/1905/17
Номер провадження 2-а/323/55/17
У Х В А Л А

18 жовтня 2017 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просила визнати недійсною та скасувати як незаконну Постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 159898 від 07.02.2017 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121, ст. 126 КУпАП у виді 425,00 грн.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку.

Зокрема, позивач зазначила, що 07.02.2017 року вона, під час керування автомобілем ЗАЗ-1102, реєстраційний номер н0985ят, рухалась по вул. Сергієнко у м. Запоріжжя, але була зупинена працівниками поліції, які виявили факт того, що у вказаному транспортному засобі в темний час доби не працювала в режимі ближнього світла ліва фара, а керування транспортним засобом за цієї умови заборонено Правилами дорожнього руху України. Водночас, коли позивач починала рух на цьому транспортному засобі, вона перевірила його технічний стан, ближнє світло у лівій фарі працювало, а несправність виникла вже під час руху, і взагалі про цю несправність позивач дізналась саме від працівників поліції. Позивач про це повідомила відповідачу на місці та вказала, що відразу буде рухатись найкоротшим шляхом до місця ремонту вказаної несправності. Однак ці пояснення відповідач до уваги не взяв, в порушення ч. 5 ст. 258 КУпАП не склав на місці події протокол про адміністративне правопорушення, хоча зобовязаний був це зробити, оскільки вона заперечувала наявність у її діях порушень ПДР.

Крім того, позивач посилалась на те, що під час зупинки відповідач не просив предявити її поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (надалі страховий поліс), однак врешті решт склав постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 159898 від 07.02.2017 року, в якій наклав на позивач штраф як за ч. 1 ст. 121 (за фактом керування транспортним засобом при несправній лівій фарі ближнього світла), так і за ст. 126 КУпАП (за фактом відсутності полісу).

Також позивач вказала на те, що оскаржена постанова на місці її складення їй вручена не була, через що про її існування вона дізналась лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаної постанови, а тому пропустила встановлений законом строк оскарження.

В судове засідання позивач не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак через представника надіслав заперечення проти позову, в яких послався на те, що під час складання оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах у та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством України. Зокрема, відповідач вказав, що 07.02.2017 року під час патрулювання згідно дислокації він та інспектор роти № 1 батальйону № 3 УПП у м. Запоріжжя ДПП ОСОБА_3 візуально виявили транспортний засіб ЗАЗ-1102, реєстраційний номер н0985ят, на якому в порушення п. 31.4.3 (в ПДР України не горіла ліва фара в режимі ближнього світла). Діючи на підставі ст. 1, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач зупинився, повідомив позивачу причину звернення та попросив надати документи на право керування транспортним засобом, в тому числі страховий поліс. При цьому позивач погодилась з фактом несправності ближнього світла у лівій фарі та повідомила, що раніше цього не помітила; водночас страховий поліс позивач не предявила. У звязку з цим, після розяснення позивачу її процесуальних прав, відповідач, діючи відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, не складаючи протоколу про адміністративне правопорушення, на місці події склав оскаржувану постанову, однак позивач відмовилась від отримання копії постанови.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав відеозапис від 07.02.2017 року.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксація судового процесу засобами звукозапису не проводилась на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого.

Матеріалами справи підтверджується, що 07.02.2017 року позивач керувала автомобілем ЗАЗ-1102, реєстраційний номер н0985ят, рухалась по вул. Сергієнко у м. Запоріжжя, але була зупинена працівниками поліції, які виявили факт того, що у вказаному транспортному засобі в темний час доби не працювала в режимі ближнього світла ліва фара.

Факт того, що в момент зупинки працівниками поліції в автомобілі позивача ближнє світло в лівій фарі не працювало, позивачем не оспорюється, а тому в силу ч. 3 ст. 72 КАС України не потребує окремого доказування.

Відповідно до п. 31.4.3 (в) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної несправності, коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Крім того, пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Разом з тим п. 21.3 статті 21 того ж Закону передбачає, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Частиною другою статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналіз цієї правової норми свідчить про те, що словосполучення «а у випадках, передбачених законодавством» повязане як із словосполученням «мати при собі», так й з словосполученням «пред'являти для перевірки». Адже законодавством передбачені випадки, коли особа може не укладати договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України, за вимогою працівника поліції водій повинен зупинитись з дотриманням правил, а також, зокрема, предявити для перевірки документи, вказані у п. 2.1 цих Правил, тобто в тому числі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, сукупність наведених правових норм свідчить, що вимога працівника патрульної поліції про предявлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є правомірною й підлягає виконанню без будь-яких обмежень.

На відеозаписі, який надав відповідач, зафіксовані обставини, що передували і були підставою для складання оскарженої позивачем постанови.

Зокрема, на цьому відеозаписі чітко видно та чутно, що відповідач, зупинившись біля автомобіля позивача, повідомив їй про себе та про порушення ПДР у виді непрацюючої в режимі ближнього світла лівої фари, а також попросив надати для перевірки документи на право керування транспортним засобом, в тому числі страховий поліс. На цю вимогу позивач надала свідоцтво на право керування транспортним засобом та свідоцтво про його реєстрацію, однак страховий поліс не надала. В подальшому, протягом всього часу, зафіксованого на вказаному відеозаписі, з відповідачем спілкується та висловлює незгоду з його діями не позивач, а інша особа чоловічої статі, анкетні відомості та повноваження якої на представництво інтересів позивача відповідачу надані не були. Сама позивач весь цей час лише мовчки спостерігає за розмовою між відповідачем та згаданою невстановленою особою.

Також на відеозаписі зафіксовано, що відповідач повідомив позивачу про його права, закріплені у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на що позивач висловила претензію щодо незабезпечення їй присутності адвоката в даній ситуації.

Після цього на відеозаписі чітко зафіксовано, що позивач сама повідомила працівникам поліції адресу свого проживання, яка в її присутності була вписана в оскаржену постанову, а на пропозицію отримати копію постанови про адміністративне правопорушення позивач особисто відповіла відмовою.

Не вдаючись до оцінки по суті обґрунтованості вимог позивача та заперечень відповідача, а також наданих ними докази, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанови, винесені посадовими особами органів Національної поліції, оскаржуються в порядку, передбаченому КАС України.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За змістом ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у цій адміністративній справі суд прийшов до висновку про необхідність поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду з огляду на поважність причин його пропуску. Підставою для такого висновку стало те, що за відомостями, які надала позивач, вона дізналась про існування оскарженої постанови лише після відкриття виконавчого провадження з її примусового виконання.

Однак в подальшому, в ході судового розгляду, судом на підставі неспростовних доказів було виявлено, що позивач достовірно знала про складання 07.02.2017 року на місці події постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, надала свої анкетні відомості для цього, однак відмовилась від отримання її копії, що підтверджується наданим відповідачем відеозаписом.

У звязку з цим оскаржену постанову було надіслано позивачу поштою 08.02.2017 року.

Таким чином, строк оскарження постанови відповідача про адміністративне правопорушення серії АР № 159898 від 07.02.2017 року закінчився 17.02.2017 року, а висновок щодо поважності причин пропуску звернення до адміністративного суду, до якого суд дійшов під час відкриття провадження у цій справі, був передчасним.

Інших причин визнання причин пропуску цього строку поважними позивач не надав. Не вбачає їх і суд за матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 8-11, 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області ОСОБА_4