Справа № 804/3170/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" жовтня 2017 р. справа № 804/3170/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі №804/3170/16 за позовом Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 31.05.2016 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на користь держави кошти в рахунок погашення податкового боргу в розмірі 25000,00 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) на користь держави кошти в рахунок погашення податкового боргу (транспортний податок з фізичних осіб) в розмірі 25000,00 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Лівобережна обєднана державна податкова інспекція м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Toyota Highlander 2013 року, обєм двигуна 3456 куб.см. Державна реєстрація транспортного засобу була здійснена 29.08.2013 року.

08.06.2015 року Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення №5467-15, яким ОСОБА_2 визначено податкове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в сумі 25000,00 грн. (а.с.6).

ОСОБА_2 отримав зазначене податкове повідомлення-рішення 01.07.2015 року (а.с.6).

В подальшому, податковим органом направлено податкову вимогу №5856-25 від 25.09.2015 року, яка отримана ОСОБА_2 03.10.2015 року (а.с.7).

ОСОБА_2 у добровільному порядку та у встановлені законодавством строки податковий борг не сплатив, у звязку з чим податковий орган звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача вказаного податкового боргу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не оскаржено податкове повідомлення-рішення в адміністративному або судовому порядку, грошове зобовязання в розмірі 25000,00 грн. є узгодженим та підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог податкового органу з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.

Згідно пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, крім іншого, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.

Згідно п.54.3. та п.п.54.3.3. ст.57 Податкового кодексу України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобовязань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.п.267.6.1. ст.267 Податкового кодексу України обчислення суми транспортного податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до п.54.5. ст.54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобовязання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобовязання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення №5467-15 від 08.06.2015 року, яким було визначено грошове зобовязання з транспортного податку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2017 у справі № 804/5127/16 адміністративний позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 року у зазначеній справі постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відповідно до п.56.18. ст.56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року у справі № 804/5127/16 набрала законної сили з моменту її проголошення, а тому грошове зобовязання ОСОБА_2 з транспортного податку вважається узгодженим з 26.09.2017 року та підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п.95.1 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у звязку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобовязання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Отже, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу - це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно позовні вимоги контролюючого органу, повязані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні предявлятися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Податковий орган звернувся з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу 31.05.2016 року, тобто у спосіб та строки, встановлені п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі №804/3170/16 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі №804/3170/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак