Справа № 814/2113/17
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/2113/17

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

20 жовтня 2017 р. Справа № 814/2113/17

м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., ознайомившись з матеріалами справи

про:

визнання протиправними дій відповідача; зобов’язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕОДОРА» (надалі – Товариство) 18.10.2017 звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України з коригування показників податкової звітності Товариства, які призвели до перевищення податкових зобов’язань платника податків на суму 299 000 грн. та на суму пені;

зобов’язати Державну фіскальну службу України вилучити з Автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» щодо Товариства запис про дію від 19.09.2017 за документом «override/03.2016» на суму 299 000 грн. та вилучити записи про нарахування пені;

зобов’язати Державну фіскальну службу України забезпечити реєстрацію податкових накладних Товариства датами їх подання для такої реєстрації.

Одночасно з поданням позовної заяви Товариство заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті.

В обґрунтування клопотання Товариство вказало таке. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2016 № 522/1894/16-к № 1-«кс»/522/3379/16 (з урахуванням змін, що були внесені до неї ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.03.2016 у справі № 11сс/785/248/2016) був накладений арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках Товариства, відкритих в АТ «Укрексімбанк», та були зупинені видаткові операції по цих рахунках. Ця обставина, за твердженнями Товариства, перешкоджає сплаті судового збору. Також Товариство зазначило про те, що воно позбавлено можливості відкрити новий рахунок, оскільки його статутні документи було вилучено посадовими особами Управління СБ України в Одеській області під час обшуку. На думку Товариства, суд, з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, висновків, що були викладені у постановах пленумів вищих судових інстанцій України, не може обмежити Товариство у його праві доступу до суду.

При вирішенні клопотання суд виходив з такого.

Обов’язок позивача додати до позовної заяви документ про сплату судового збору встановлений частиною третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України (з урахуванням положень частини першої статті 8 Закону України від 08.07.2011 № 3764-VI «Про судовий збір»), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Як вказано вище, за твердженнями Товариства, воно позбавлено можливості користуватися грошовими коштами на рахунках з лютого 2016 року, і саме цей факт унеможливлює сплату судового збору, при цьому клопотання про відстрочення сплати судового збору не містить посилань на обставини, які б могли свідчити про те, що на момент ухвалення судового рішення у справі існуюче становище зазнає відповідних змін.

Доводи про те, що у випадку відмови у задоволенні адміністративного позову суму судового збору буде стягнуто з арештованих рахунків Товариства (в тому числі з депозитного) відповідно до положень Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», суд вважає хибними, оскільки, згідно з частиною першою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Суд зазначає, що для оцінки майнового стану сторони недостатньо інформації про неможливість користуватися грошовими коштами на рахунках у банківській установі. В той же час, клопотання Товариства не містить жодних відомостей (та доказів на їх підтвердження) про відсутність майна, дохід від реалізації якого міг би бути використаний в якості джерела для сплати судового збору.

До клопотання не додано доказів на підтвердження відсутності інших відкритих Товариством рахунків у банківських установах.

Також суд вважає недоведеними доводи Товариства про неможливість відкриття рахунків у банківських установах. На підтвердження цієї обставини Товариство додало ксерокопію першої сторінки протоколу обшуку від 22.02.2016 та ксерокопію сторінки невідомого тексту, що містить перелік документів, в тому числі – статут Товариства. Ці ксерокопії не є належними доказами на підтвердження вилучення у Товариства статутних документів.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання Товариства та, відповідно, про неможливість його задоволення.

Крім того, суд звертає увагу Товариства на таке.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються зокрема зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п’ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості – зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів (частина друга статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 2 частини четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може містити зокрема вимоги про зобов’язання відповідача – суб’єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Згідно з частиною першою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов’язані між собою.

Як вказано вище, третя позовна вимога Товариства – зобов’язати Державну фіскальну службу України забезпечити реєстрацію податкових накладних Товариства датами їх подання для такої реєстрації. У тексті позову Товариство вказало таке: «… позивача позбавлено можливості здійснювати реєстрацію податкових накладних у зв’язку із протиправним списанням коштів реєстраційного ліміту позивача. Отже, відповідач відмовляє позивачу у реєстрації податкових накладних у встановлені законодавством строки в результаті неправомірних дій самого відповідача, пов’язаних із «крадіжкою» коштів позивача зі спеціального рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість…».

Товариство не вказало, яке саме дії, на його думку, має вчинити Державна фіскальна служба України; які обставини свідчать про невиконання Державною фіскальною службою України своїх обов’язків; якими доказами ці обставини підтверджуються. Крім того, відсутнє обґрунтування того, що третя позовна вимога пов’язана з двома першими.

Відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява, подана із порушенням вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаного недоліку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 88, 106, 108, 158, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕОДОРА» про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву залишити без руху.

3. Позивачу не пізніше 02.11.17 року виправити недоліки, вказані в ухвалі:

- викласти обставини на обґрунтування позовної вимоги про зобов’язання Державної фіскальної служби України забезпечити реєстрацію податкових накладних, надати докази на підтвердження цих обставин, надати письмові пояснення щодо пов’язаності між собою позовних вимог.

4. Роз’яснити позивачу, що інакше позовна заява буде повернена відповідно до частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна