Справа № 820/3543/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 жовтня 2017 р. № 820/3543/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляхової О.М.,

при секретареві судового засідання - Молчановій О.М.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційне підприємства до Головного управління ДФС у Харківській області, про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: скасувати податкові повідомлення - рішення ГУДФС у Харківській області від 08.08.2017 р. № НОМЕР_1, від 08.08.2017 р. № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкові повідомлення-рішення № та № НОМЕР_2 від 08 серпня 2017 року винесені з порушенням діючого законодавства та підлягають скасуванню, оскільки в акті перевірки від 19 липня 2017 року №7632/20-40-12-08-18/24673063 відповідач посилається на податкові декларації підприємства позивача, якими було самостійно визначено податкові зобов'язання по сплаті податку за користування надрами, починаючи з 20 листопада 2011 року по 19 листопада 2013 року. На думку позивача, податковим органом неправомірно застосовано штрафні санкції з порушенням строків встановлених ст. 102 Податкового кодексу України, оскільки контролюючий орган не мав право застосовувати штрафні санкції до позивача за несплату узгоджених податкових зобов'язань за 2011-2013 роки. У зв'язку із чим, позивач вважає, що податкові повідомлення - рішення, що оскаржуються, є протиправними та підлягають скасуванню, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене 17.10.2017 року, представник позивача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданих письмових запереченнях на позов (а.с. 26-28), позовні вимоги не визнає. В обґрунтування своєї позиції, зокрема, зазначила, що проведеною камеральною перевіркою підприємства позивача, що зафіксовано в акті перевірки від 19.07.2017 № 7632/20-40- 8-18/24673063 встановлено, що позивачем в порушення пп.263.12.1 п.263.12 ст. 263 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2015), а саме: протягом граничних строків не сплачено узгоджену суму податкових зобов'язань за ІІІ квартал 2011 року, за ІІ квартал2013 року та за III квартал 2013 року по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на загальну суму 118475,40 грн. Фактично сплату узгоджених сум податкових зобов'язань по рентній платі за користування надрами здійснено несвоєчасно з порушенням граничного строку, визначеного приписами п. 57.1 ст.57 ПК України. Також, в порушення пп.328.4 ст. 328 ПК України (в редакції, що діяла до 01.01.2015), та в порушення п. 257.5 ст. 257 ПК України (в редакції, що діяла після 01.01.2015) протягом граничних строків не сплачено узгоджену суму податкових зобов'язань за II квартал 2013 року, ІІ квартал 2013 року по рентній платі за спеціальне використання води на загальну суму 77667,8 грн. Фактично сплату узгоджених сум податкових зобов'язань по рентній платі за спеціальнє використання води здійснено несвоєчасно з порушенням граничного строку, визначеного приписами п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

Вважає, що нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобовязання з рентної плати за використування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення та з рентної плати за спеціальне використання води, визначеного позивачем самостійно у розрахунках, в період з 13.01.2015 року 29.06.2017 року не перевищує 1095 днів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області проведена камеральна перевірка Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства з питання (п.н. 24673063) з питання дотримання термінів сплати податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та рентної плати за спеціальне використання води, за результатами якої складено акт від 19.07.2017 року № 7632/20-40- 8-18/24673063 (а.с. 11-15).

Висновками зазначеного акту перевірки було встановлено порушення позивачем вимог пп. 263.12.1 п. 263.12 ст. 263 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2015 року), п.257.5 ст. 257 Податкового кодексу України (в редакції, що діє після 01.01.2015 року), а саме встановлена несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобовязань по рентній платі за користування надрами в період 21.11.2011 р. по 26.12.2016 р. Також, висновками акту перевірки зафіксована несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов'язань по рентній платі за спеціальне використання води у період з 19.08.2013 р. по 29.06.2017 р., чим, на думку контролюючого органу, порушені вимоги пп.328.4 ст. 328 ПК України (в редакції, що діяла до 01.01.2015), та в порушення п. 257.5 ст. 257 ПК України (в редакції, що діяла після 01.01.2015), оскільки протягом граничних строків не сплачено узгоджену суму податкових зобов'язань за II квартал 2013 року, ІІ квартал 2013 року по рентній платі за спеціальне використання води на загальну суму 77667,8 грн.

На підставі вищезазначеного акту ГУ ДФС у Харківській області 08.08.2017 року були винесені податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_2, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 20% за затримку сплати податкових зобов'язань по рентній платі за користування надрами на 1532 календарних дня та застосовані штрафні санкції у розмірі 23695,08 грн. (а.с. 16); та № НОМЕР_1, яким до підприємства позивача застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату по рентній платі за спеціальне використання води у розмірі 15533,56 грн. (а.с. 17).

Не погодившись з даними рішеннями податкового органу, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті камеральної перевірки від 19.07.2017 року № 7632/20-40- 8-18/24673063, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення.

З дослідженого акту перевірки від 19.07.2017 року № 7632/20-40- 8-18/24673063 судом встановлено, що фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував викладений в акті висновок відповідача про те, що позивачем не сплачено самостійно узгоджене грошове зобовязання по податковім деклараціям з плати за користування надрами для видобування корисних копалин починаючи з 20.05.2011 року по 19.08.2011 року, у звязку із чим контролюючим органом застосовано штрафні санкції.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного.

Як вбачається з акту перевірки, позивачем на підставі поданих до контролюючого органу розрахунків по платі за податкових зобовязань по рентній платі за користування надрами в період 21.11.2011 р. по 26.12.2016 р. Також, висновками акту перевірки зафіксована несвоєчасна сплата узгоджених податкових зобов'язань по рентній платі за спеціальне використання води у період з 19.08.2013 р. по 29.06.2017 р.

Судом встановлено, що предметом дослідження під час проведеної камеральної перевірки по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин були подані позивачем відповідні Розрахунки за ІІІ квартал 2011 року, ІІ та ІУ квартали 2013 року (стор 2-4 Акту перевірки; а.с. 11 зворот, 12, 12 зворот). По рентній платі за спеціальне використання води Актом камеральної перевірки досліджувались відповідні Розрахунки рентної плати за ІІ квартал 2013 року та ІІІ квартал 2013 року (5-9 Акту перевірки; а.с. 13, 13 зворот, 14, 14 зворот, 15).

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, який набув чинності з 01.01.2011 року, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п. 58.2 ст. 58 вказаного Кодексу).

Згідно з п. 102.1 ст. 102 зазначеного Кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно приписів п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податкiв зобов'язаний самостiйно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданiй ним податковiй декларацiї, протягом 10 календарних днiв, що настають за останнiм днем вiдповiдного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларацiї, крiм випадкiв, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розрахунку, позивачем сплачено заборгованість за користування надрами для видобування корисних копалин в розмірі 118475,40 грн. , а за податковими зобов'язаннями по рентній платі за спеціальне використання води у розмірі 77667,80 грн.

Виходячи зі змісту положень п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разi якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податкiв притягується до вiдповiдальностi у виглядi штрафу у таких розмiрах: при затримцi до 30 календарних днiв включно, наступних за останнiм днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмiрi 10 вiдсоткiв від погашеної суми податкового боргу; при затримцi бiльше 30 календарних днiв, наступних за останнiм днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмiрi 20 вiдсоткiв погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається із податкового повідомлення-рішення від 08.07.2017 р. № НОМЕР_2, контролюючим органом визначено, що позивач затримав сплату грошового зобовязання на 1532 дня, у зв'язку з чим підприємству були нараховані штрафні санкції в розмірі 20 відсотків від суми заборгованості, а саме: сума вищезазначеної штрафної санкції склала 23695,08 грн.

З податкового повідомлення-рішення від 08.07.2017 р. № НОМЕР_1, контролюючим органом визначено, що позивач затримав сплату грошового зобовязання на 1318 днів, у зв'язку з чим підприємству нараховані штрафні санкції в розмірі 20 відсотків від суми заборгованості, а саме: сума вищезазначеної штрафної санкції склала 15533,56 грн.

Таким чином, контролюючим органом самостійно визначено, що строк затримки склав в одному випадку 1532 дня (за користування надрами для видобування копалин загальнодержавного значення) та 1318 днів (по рентній платі за спеціальне використання води). Однак, з урахуванням положень ст. 102 Податкового кодексу України, штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошового зобовязання повинні бути нараховані за період 1095 днів.

Отже, штрафні санкції, визначені у вищезазначених податкових повідомленнях-рішеннях не підлягають нарахуванню, оскільки, вони знаходяться поза межами граничного строку сплати грошових зобов'язань передбаченого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Вказана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України викладену в ухвалі від 05.02.2015 року по справі №К/800/26701/13.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкових повідомлень - рішень від 08.08.2017 р. № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 8-14, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційне підприємства до Головного управління ДФС у Харківській області, про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.08.2017 р. № НОМЕР_1 та від 08.08.2017 р. № НОМЕР_2.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційне підприємства (код 24673063, юридична адреса: 64303, обл. Харківська, м. Ізюм, вул. Чумацька, буд. 11) у розмірі 1684,00 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири гривні)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 19 жовтня 2017 року.

Суддя Шляхова О.М.