Справа № 806/2448/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Житомир справа № 806/2448/16

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Ясинська К.В.,

за участю:

представника позивача Шевчука М.М.,

представників третьої особи Кирилюка В.Л., Чишинського Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Керівника Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави до Стремигородської сільської ради третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" про визнання протиправним та скасування рішення №42 від 30.05.2016,

встановив:

Керівник Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення якої на умовах оренди для розміщення основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель для потреб пов'язаних з користуванням надрами спірним рішенням відповідача надано ТОВ "Валки - Ільменіт", розташована поза межами спеціального дозволу на користування надрами, а тому, на думку позивача, мала б надаватись у користування з урахуванням вимог ч.2 ст.124 та статей 134, 135 Земельного кодексу України, за результатами проведення земельних торгів, чого не було зроблено. Також наголошував, що спірна земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення та земель житлової та громадської забудови, а тому місце розміщення земельної ділянки не відповідає генеральному плану забудови населеного пункту села Діброва, затвердженого в травні 1975 року. Враховуючи вищевикладене, надання вказаної земельної ділянки для потреб обслуговування надр, на думку позивача, суперечить ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника Стремигородської сільської ради, письмові заперечення на адміністративний позов від 06.12.2016 року (том I, а.с. 50-57) та заперечення на адміністративний позов вих. №505 від 21.09.2017 року (том III, а.с. 5-9). Відповідно до змісту письмових заперечень зазначав, що Стремигородська сільська рада при винесенні оскаржуваного рішення діяла у відповідності, в межах та у порядку, визначеному чинним законодавством. Наголошував, що рішення сільської ради від 30.05.2016 № 42 вичерпало свою дію фактом його виконання, тому не може бути скасоване. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов вих. № 744 від 09.12 2016 року (том I, а.с. 58-67), запереченнях проти адміністративного позову вих. №744/1 від 09.12.2016 року (том I, а.с. 103-118), запереченнях проти позову від 12.09.2017 року (том II, 162-170), запереченнях на адміністративний позов від 13.09.2017 року (том II, а.с. 223-230).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що Державною службою геології та надр України на підставі наказу від 09.07.2015 року №194 надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" (код 31280048) спеціальний дозвіл на користування надрами №3590 від 29.12.2004 року строком дії до 21.08.2032 року на видобування апатит-ільменітових руд для отримання апатитових та ільменітових концентратів для забезпечення сировиною хіміко-металургійної промисловості та супутніх корисних копалин для цементної та будівельної промисловості. Назва родовища: Стремигородське родовище. Місцезнаходження: Житомирська область, Коростенський район, на південний схід від с. Діброва. Площа: 114 га. (том I. а.с. 19-20)

Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України складено акт про надання гірничого відводу від 30.12.2013 року №2737, яким ТОВ "Валки-Ільменіт" з метою розробки Стремигородського родовища апатит-ільменітових руд надано гірничий відвід, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області. Площа проекції гірничого відводу, показана на копії топографічного плану кутовими точками становить 385,0 га. (том I, а.с. 23)

Листом від 05.05.2016 року ТОВ "Валки-Ільменіт" повідомило голову Стремигородської сільської ради Смолянюк Н.В., що ТОВ "Валки-Ільменіт" планує в найближчий час розширення виробничих потужностей за рахунок земель, що знаходяться на території Стремигородської сільської ради, Коростенького району, Житомирської області, в межах гірничого відводу, для потреб, пов'язаних із користуванням надрами Стремигородського апатит-ільменітового родовища, право видобування підтверджується спеціальним дозволом на користування надрами №3590 від 29.12.2004 року. Виходячи з викладеного, просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель, що пов'язані із користуванням надрами, орієнтовною площею 0,5 га, яка знаходиться на території Стремигородської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області ( в межах села Діброва. Додатками до клопотання вказано: викопіювання із плану території, копія спеціального дозволу №3590 від 29.12.2004 року. (том I, а.с. 21).

Згідно протоколу другого пленарного засідання сьомої сесії Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області VII скликання від 30.05.2016 року, на порядку денному розглядалося клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди. (том I, а.с. 17)

Рішенням другого пленарного засідання сьомої сесії Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області VII скликання від 30.05.2016 року №42, за результатами розгляду клопотання ТОВ "Валки-Ільменіт" про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, на підставі статей 12, 93, 124, 125 Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій", п. 5 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", надано дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю" Валки Ільменіт" на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди в межах села Діброва Коростенського району Житомирської області орієнтовною площею 0,30 га для розміщення основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель для потреб пов'язаних із користуванням надрами.

Відповідно до пункту другого рішення №42 від 30.05.2016 року, вирішено остаточну площу встановити геодезичним способом при розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди. Згідно п. 3 вказаного рішення визначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди необхідно подати для затвердження на розгляд сесії Стремигородської сільської ради. (том I, а.с. 16)

Не погоджуючись із рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, керівник Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Основного Закону, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Статтею 142 Основного Закону визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

У відповідності до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України врегульовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Положеннями ч.2 ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частини другої статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів.

Частиною першою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Згідно з ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У відповідності до ч.3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах та у відповідності до норм чинного законодавства.

На виконання рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 року ТОВ «Валки-Ільменіт» укладено договір із ТОВ «Терра Полісся» на виконання робіт по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходяться в межах села Діброва Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області №20 від 11.07.2016 року (том І, а.с. 133-136) та оплачено послуги ТОВ «Терра Полісся» щодо виконання робіт по виготовленню проекту землеустрою відповідно до кошторису (том І, а.с. 139), що підтверджується копією платіжного доручення №36846 від 13.09.2016 року (том І, а.с. 140).

На підтвердження факту повного виконання рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 року представником ТОВ «Валки-Ільменіт» до матеріалів справи надано копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди ТОВ «Валки-Ільменіт» для розміщення основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель для потреб пов'язаних із користуванням надрами площею 0,3000 га, яка розташована в межах с. Діброва Стремигородської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області (зі зміною цільового призначення, розроблений ТОВ «Терра Полісся» (том І, а.с. 181-250; том ІІ, а.с. 1-7).

Суд погоджується із доводами відповідача та зазначає, що на момент розгляду справи рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області №42 від 30.05.2016 року є виконаним.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 26 листопада 2015 року по справі 822/1553/15.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди" є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для дійсного власника чи потенційного можливого орендаря земельної ділянки.

Щодо доводів позивача про протиправність рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди" в частині не дотримання відповідачем положень ч.2 ст.124 та статей 134, 135 Земельного кодексу України суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо прийняття оскаржуваного рішення із порушенням ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України та зазначає, що вказаною статтею врегульовано саме порядок передачі земельних ділянок в оренду, в той час як відповідачем рішенням Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи ТОВ «Валки-Ільменіт» оскаржуваним рішенням надано виключно дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди. Рішення про затвердження проекту землеустрою та/або передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «Валки-Ільменіт» відповідачем не приймалося. Рішення суб'єкта владних повноважень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди є лише проміжним рішенням перед передачею земельної ділянки у користування. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відтак не породжує наслідків для потенційного власника чи користувача земельної ділянки. Вказана правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2016 року по справі №820/3507/15.

Враховуючи, що Стремигородською сільською радою Коростенського району Житомирської області рішення про передачу земельної ділянки у користування ТОВ «Валки-Ільменіт» не приймалося, посилання позивача на положення статті 124 Земельного кодексу України є передчасними та безпідставними.

Частиною першою статті 66 Земельного кодексу України встановлено, що до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

Згідно з ч. 4 ст. 66 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.

Статтею 2 Кодексу України про надра від 27.07.1994 року №132/94-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що завданням Кодексу України про надра є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Положеннями статті 17 Кодексу України про надра визначено, що гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин. Користування надрами за межами гірничого відводу забороняється.

Гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, будівництва і експлуатації підземних споруд та інших цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, надаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Порядок надання гірничих відводів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 18 Кодексу України про надра, надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Частиною четвертою статті 24 Кодексу України про надра встановлено, що користувач надр (інвестор), який отримав спеціальний дозвіл на користування надрами та гірничий відвід або уклав угоду про розподіл продукції, має виключне право здійснювати в його межах користування надрами відповідно до цього спеціального дозволу та угоди про розподіл продукції. Будь-яка діяльність, пов'язана з користуванням надрами в межах гірничого відводу, може здійснюватися тільки за згодою користувача надр (інвестора), якому він наданий. Така згода або відмова в її наданні має бути надана протягом двадцяти календарних днів після отримання відповідного письмового запиту. У разі ненадання жодної відповіді протягом зазначеного часу така згода вважається наданою.

Порядок надання гірничих відводів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №59 (далі - Порядок №59)

Пунктом 3 Порядку №59 встановлено, що право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Відповідно до п. 11 Порядку №59, земельні ділянки для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, якщо інше не передбачено актами законодавства, виділяються після надання гірничого відводу в порядку, передбаченому чинним земельним законодавством.

Згідно з п. 12 Порядку №59, гірничий відвід на розробку родовищ корисних копалин надається з урахуванням меж об'єкта надрокористування, визначених у спеціальному дозволі на користування надрами, та з дотриманням вимог пункту 18 цього Положення.

Положеннями пункту 18 Порядку №59 визначено, що межі гірничого відводу визначаються для розробки родовищ корисних копалин - контурами їхніх запасів, оцінених ДКЗ, у тому числі запасів категорії С2, з урахуванням зон зсування гірських порід або розносу бортів кар'єру.

Встановлено, що Державною службою геології та надр України на підставі наказу від 09.07.2015 року №194 надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Валки-Ільменіт" (код 31280048) спеціальний дозвіл на користування надрами №3590 від 29.12.2004 року строком дії до 21.08.2032 року на видобування апатит-ільменітових руд для отримання апатитових та ільменітових концентратів для забезпечення сировиною хіміко-металургійної промисловості та супутніх корисних копалин для цементної та будівельної промисловості. Назва родовища: Стремигородське родовище. Місцезнаходження: Житомирська область, Коростенський район, на південний схід від с. Діброва. Площа: 114 га. (том I. а.с. 19-20)

Крім того, Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України складено акт про надання гірничого відводу від 30.12.2013 року №2737, яким ТОВ "Валки-Ільменіт" з метою розробки Стремигородського родовища апатит-ільменітових руд надано гірничий відвід, що знаходиться в Коростенському районі Житомирської області. Площа проекції гірничого відводу, показана на копії топографічного плану кутовими точками становить 385,0 га. (том I, а.с. 23).

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії з викопіювання гірничого відводу встановлено, що земельна ділянка, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення якої наданий оскаржуваним рішенням знаходиться на території с. Діброва та у межах контуру гірничого відводу №2737 (том I, а.с. 74).

Згідно наданого представниками ТОВ "Валки-Ільменіт", проекту землеустрою відведення земельної ділянки на умовах оренди - обумовлена необхідністю розміщення основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель для потреб пов'язаних із користуванням надрами, а саме: розміщення електропідстанції для пониження та перерозподілу електроенергії до показників, які необхідні для внутрішніх потреб гірничого підприємства.

Зазначена інформація підтверджується листом ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" від 01.04.2015 року №030/1475 (том I, а.с. 68-69), листом ПАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" від 21.04.2016 року №16/6236 (том I, а.с. 70-71), а також обґрунтуванням щодо наявності підстав для надання в оренду ТОВ "Валки-Ільменіт" від 15.08.2017 року №01/376, підготовленого ТОВ "Інститут "ГІРХІМПРОМ" (том II, а.с. 213-215).

Здійснивши системний аналіз наведених норм законодавства та наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що представниками ТОВ «Валки-Ільменіт» надано сукупність належних та достатніх доказів для ймовірного подальшого розгляду відповідним суб'єктом владних повноважень у разі вирішення питання про передачу земельної ділянки із врахуванням ч.2 ст. 134 Земельного кодексу України.

Водночас, суд повторно зазначає, що оскаржуване рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 року передбачає виключно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди, що не є тотожним прийняттю рішення про передачу земельної ділянки у користування.

Станом на момент розгляду справи Стремигородською сільською радою Коростенського району Житомирської області рішення про передачу земельної ділянки у користування ТОВ «Валки-Ільменіт» не приймалося.

Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на неврахування Стремигородською сільською радою Коростенського району Житомирської області положень частини другої статті 134 Земельного кодексу України при винесенні оскаржуваного рішення є безпідставними.

Відносно доводів позивача щодо невідповідності цільового призначення земельної ділянки та місця розміщення земельної ділянки генеральному плану забудови населеного пункту села Діброва, затвердженого в травні 1975 року, суд зазначає наступне.

Встановлено, що згідно довідки начальника Управління Держгеокадастру у Коростенському районі Житомирської області №2684/2-16 від 17.10.2016 року земельна ділянка класифікується як землі, не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів, графа - 5 (сільськогосподарські землі, у тому числі рілля). Форма власності - комунальна. (том І, а.с. 27).

При цьому, листом від 26.10.2016 року №02-13/416 Коростенська РДА Житомирської області повідомила Коростенську прокуратуру, що спірна замельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови (а.с.28 т.1).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії акту обстеження земельної ділянки Стремигородської сільської ради від 27.05.2016 року, проведено обстеження земельної ділянки площею 0,30 га, на яку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель для потреб пов'язаних із користуванням надрами площею 0,3000 га, яка розташована в межах с. Діброва Стремигородської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області. При обстеженні було встановлено, що на земельній ділянці площею 0,30 га, на яку надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ніяких основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель для потреб пов'язаних із користуванням надрами немає. (том І, а.с. 26)

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою та регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначені Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року № 858-IV.

Частинами першою та другою статті 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Отже, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Розробці проекту землеустрою передує надання відповідним суб'єктом владних повноважень (органом місцевого самоврядування) дозволу на розробку проекту землеустрою. Таким чином, зміна цільового призначення земельної ділянки можлива за результатами погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зі зміною цільового призначення) та не може передувати наданню дозволу на розробку такого проекту.

Так, на виконання спірного рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та у відповідності до вимог норм чинного законодавства, ТОВ «Валки-Ільменіт» було замовлено розробку та розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди ТОВ «Валки-Ільменіт» для розміщення основних, підсобних і допоміжних споруд та будівель для потреб пов'язаних із користуванням надрами площею 0,3000 га, яка розташована в межах с. Діброва Стремигородської сільської ради, Коростенського району, Житомирської області (зі зміною цільового призначення) (том І, а.с. 181-250; том ІІ, а.с. 1-7).

Вказаний проект землеустрою погоджено експертом державної експертизи Гончар Д.П., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16.02.2017 року №154/82-17 (том І, а.с. 180 та зворот).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що ТОВ «Валки-Ільменіт» у відповідності до вимог чинного законодавства розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди саме зі зміною цільового призначення, а тому доводи позивача про невідповідність цільового призначення земельної ділянки є безпідставними.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI, містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Положеннями статті 14 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що рішення про розроблення схем планування території Автономної Республіки Крим, областей, районів або про внесення змін до них чи окремих їх розділів приймає Верховна Рада Автономної Республіки Крим, відповідна обласна або районна рада. Організація розроблення та внесення змін до схем планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів здійснюється відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та районними державними адміністраціями. Схеми планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів затверджуються рішенням відповідних рад за умови отримання позитивного висновку державної експертизи.

Згідно п.1.1 Державних будівельних норм України ДБН Б.1.1-13:2012 «Склад та зміст містобудівної документації на державному та регіональному рівнях», ці Норми встановлюють вимоги до складу та змісту містобудівної документації на державному (схеми планування окремої частини території України) та регіональному (схеми планування території Автономної Республіки Крим, області, групи районів та окремого району) рівнях.

Відповідно до п. 6.1 ДБН Б.1.1-13:2012, схема планування території району є першоосновою для розроблення системи стратегічних, прогнозних і програмних документів щодо здійснення регіональної політики. Основними завданнями схеми планування території району є обґрунтування майбутніх потреб і визначення переважних напрямів використання території, урахування державних, громадських і приватних інтересів під час планування, забудови та іншого використання територій з дотриманням вимог містобудівного, санітарного, екологічного, природоохоронного, протипожежного та іншого законодавства, обґрунтування та визначення територій для містобудівних потреб.

Рішенням Житомирської обласної ради народних депутатів від 06.08.1985 року №298 (том ІІ, а.с. 185-187) затверджено Проект районного планування Коростенського району 1982 року, відповідно до змісту якого землі Меленівської сільської ради та Стремигородської сільської ради віднесені до земель забудови Стремигородського ільменіт-апатитового родовища, а жителі сіл Боярка та Діброва підлягають переселенню. (том ІІ, а.с. 179-183)

Зазначена інформація також підтверджується змістом листа Відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Коростенської районної державної адміністрації від 30.04.2013 року №172 (том ІІ, а.с. 177)

Частиною третьою статті 15 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі зміни соціально-економічних показників, на основі яких розроблено схеми планування території Автономної Республіки Крим, області, району, або виникнення потреби у розміщенні об'єктів державного, регіонального значення Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласна або районна рада приймають рішення про розроблення чи про внесення змін до схеми планування відповідної території.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівна документація на місцевому рівні може бути оновлена за рішенням місцевих рад. Оновлення містобудівної документації передбачає актуалізацію картографо-геодезичної основи; перенесення з паперових носіїв у векторну цифрову форму; приведення містобудівної документації у відповідність із вимогами законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Встановлено, що рішенням 23-ї сесії Коростенської районної ради від 14.06.2013 року №253 актуалізовано схему планування Коростенського району з можливістю її подальшого практичного використання на термін, необхідний для розробки (коригування) схеми планування на цифровій топогеодезичній основі УСК-2000 та затвердження у встановленому порядку згідно чинного законодавства України. (том ІІ, а.с. 189-190)

Актуальність проекту районного планування Коростенського району 1982 року також підтверджується змістом листа Департаменту містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Житомирської обласної державної адміністрації від 15.12.2016 року №05-1988. (том ІІ, а.с. 178)

Частиною першою статті 15 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», встановлено, що реалізація схем планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів здійснюється шляхом розроблення, затвердження і виконання відповідних програм економічного і соціального розвитку.

Рішенням 3-ї сесії Житомирської обласної ради №86 від 26.01.2016 року (том ІІ, а.с. 197) затверджено Програму економічного та соціального розвитку Житомирської області на 2016 рік, якою передбачено початок освоєння Стремигородського родовища титаново-апатитових руд. В переліку заходів щодо виконання Програми економічного та соціального розвитку Житомирської області на 2016 рік, зокрема, передбачено початок будівництва Стремигородського гірничо-збагачувального комбінату Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт», Коростенський район. (том ІІ, а.с. 198-207).

Враховуючи наявність чинного проекту районного планування Коростенського району 1982 року, актуалізованого рішенням 23-ї сесії Коростенської районної ради від 14.06.2013 року №253, посилання позивача на дані генеральному плану забудови населеного пункту села Діброва, затвердженого в травні 1975 року, є безпідставними.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не доведено, а відповідачем та наявними у матеріалах справи доказами спростовано протиправність дій Стремигородської сільської ради при прийнятті рішення Стремигородської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 42 від 30.05.2016 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Керівник Коростенської місцевої прокуратури в інтересах держави не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 71, 86, 158-163, 167, 186 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 23 жовтня 2017 р.