Справа № 592/10815/17
Суддя: Хитров Б. В.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/561/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Хитров Б.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що у червні 2015року їїбуло взято на облік у Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради, як особу, яка переміщена з району проведення антитерористичної операції. З часу переміщення отримання призначеної пенсії, яка є їїєдиним джерелом для існування, здійснювалося за місцем перебування на обліку - у Сумському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області, проте з березня 2017р. виплата пенсії була припинена. Як повідомили позивачці в територіальному органі Пенсійного фонду України рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради їй було припинено нарахування і виплата пенсії у зв'язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи через її відсутність за фактичним місцем проживання (перебування). Відповідачем рішення про припинення виплати пенсії не виносилось. Вважає, що припинення виплат пенсії було здійснено відповідачем поза процедурою, встановленою законом. З огляду вищевикладене, вважає, що припинення відповідачем виплати пенсії у зв'язку з припиненням дії довідки про взяття на облік як особи, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, є порушення вимог ст.19 Конституції України, ч. 1 ст.49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 р. Тому просить визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії; зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити нарахування та виплату пенсії, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

Ухвалою судді від 02.10.2017року відкрито провадження по справі у порядку скороченого провадження щодо заявлених вимог позивача.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження та копія позову направлена судом відповідачу з наданням строку для надання письмових заперечень на позов або заяви про визнання позову. У встановлений строк від відповідача надійшли до суду заперечення, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що питання призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, а також Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VІІ від 20.10.2014 р.

Позивач, перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію по 01.04.2017року, як внутрішньо переміщена особа з Луганської області. З 14 червня 2016 року рішення щодо призначення (відновлення) пенсій органами Пенсійного фонду України можуть прийматися на підставі копії рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

01.04.2017р. управління згідно з рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради виплата пенсії позивачціприпинена у зв'язку з її відсутність за фактичним місцем проживання (перебування).

В письмовому клопотанні Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області просить призначити справу до розгляду за загальними правилами КАС України за участю представника Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області. Суд вважає вказане клопотання не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст. 183-2 КАС України лише в разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу. Відомості, які б свідчили про наявність вказаних обставин суд вважає відсутніми.

Суд, перевіривши викладені в позовній заяві та письмових запереченнях доводи, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1перебуває на обліку Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з Луганської областіз 2015р. і отримувалапенсію за віком в Сумському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області.

З 01.04.2017р. виплата пенсії ОСОБА_1була призупинена.

Як повідомили позивачці в територіальному органі Пенсійного фонду України рішенням Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради їй було припинено нарахування і виплата пенсії у зв'язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи через її відсутність за фактичним місцем проживання (перебування).

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні не запроваджено.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20.03.2003 р. «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Луганськ.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ні будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Судом встановлено, що рішення Сумським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області про зупинення з 01.04.2017р. виплати пенсії позивачу ОСОБА_1відповідачем відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не приймалось.

Доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії ОСОБА_1 суду не надано, жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України» зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров'я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Пункт 333 цього рішення зазначає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію, що держава повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 р., зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України, як актом прямої дії.

З огляду на встановлені факти, суд дійшов висновку, що Сумським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області припинено виплати пенсії позивачу ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що вона є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та усупереч вимог ст. 19 Конституції України, ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про таке зупинення відповідачем не приймалося, законодавчо встановлені підстави для такого зупинення відсутні.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправними дій Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення виплати їй пенсії та зобов'язання відповідача поновити виплату їй пенсії та виплатити виниклу заборгованість підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що порушення права позивача на отримання пенсії відбулось з 01.04.2017р., у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення з 01.04.2017р. виплати пенсії позивачу та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсію та виплатити виниклу заборгованість з цієї дати.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69-71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1з 01.04.2017року.

Зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити ОСОБА_1нарахування і виплату пенсії, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з 01.04.2017року.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б.В. Хитров