Справа № 822/2605/17
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2605/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 сільська рада Деражнянського району Хмельницької області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_4 сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району за межами населеного пункту, оформлені листом від 17 серпня 2017 року № М-20123/0-11839/6-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою для передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 липня 2017 року вона звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району за межами населеного пункту.

Проте, листом від 17 серпня 2017 року № М-20123/0-11839/6-17 відповідач повідомив позивача про те, що земельна ділянка, стосовно відведення якої він звернувся, перебуває в користуванні третіх осіб. Також, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області пропонувало повторно звернутися до нього із заявою, до якої додати підтверджуючі документи про право користування даною земельною ділянкою (рішення сесії місцевої ради/архівний витяг).

Позивач вважає, що відмова викладена у листі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є протиправною, безпідставною, прийнятою з порушенням норм чинного законодавства України та такою, що порушує законні права та інтереси щодо відведення у власність земельної ділянки, тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Представник позивача надіслав до суду клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просив суд розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржувана відмова відповідача є повністю правомірною, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, в судове засідання не прибув, хоча третя особа на стороні відповідача була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та подала до суду заяву про розгляд справи без участі її представника, в якій зазначила, що у задоволенні позову не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27 липня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Літки ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

До зазначеної заяви позивачем було додано документи, в тому числі погоджений ОСОБА_4 сільською радою графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія документа, що посвідчує особу та копія документа про присвоєння ідентифікаційного номеру.

Листом від 17 серпня 2017 року № М-20123/0-11839/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило позивача про те, що земельна ділянка, стосовно якої звернувся позивач, перебуває в користуванні третіх осіб та пропонувало повторно звернутися до нього із заявою, до якої необхідно додати підтверджуючі документи про право користування даною земельною ділянкою (рішення сесії місцевої ради/архівний витяг).

Не погоджуючись із даною відмовою, позивач, вважаючи, що порушені його права звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина 4 статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14).

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Виходячи з аналізу вказаних положень законодавства, суд вважає, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Наказом від 15 жовтня 2014 року № 328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14 жовтня 2014 року", введено, зокрема, в дію рішення колегії Держземагентства України №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", п.2 якого передбачено, начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Також, згідно п.2.1, 2.3, 2.4 вказаного рішення передбачено під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання. У разі, якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Отже, наказом Держземагентства України від 15 жовтня 2014 року № 328 обов'язок щодо отримання позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою покладений на відповідача, і час отримання такої позиції обмежений 10-денним строком, а не на громадянина, який звернувся із заявою.

Згідно наданих представником відповідача матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_4 сільською радою Деражнянського району Хмельницької області було погоджено графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є вичерпним.

Суд встановив, що до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, позивач подав документи, передбачені нормами Земельного кодексу України, а саме: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Відповідач листом від 17 серпня 2017 року № М-20123/0-11839/6-17 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв'язку з тим, що земельна ділянка, стосовно відведення якої він звернувся, перебуває в користуванні третіх осіб. Також, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області пропонувало повторно звернутися до нього із заявою, до якої додати підтверджуючі документи про право користування даною земельною ділянкою (рішення сесії місцевої ради/архівний витяг).

Проте, на підтвердження даного факту представник відповідача в судовому засіданні не надав суду жодного доказу того, що дана земельна ділянка, яка розташована за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області перебуває в користуванні третіх осіб.

Окрім того, судом витребувано у відповідача ОСОБА_5 щодо земельної ділянки, яка розташована в межах :05:022, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіальному органу, з якої вбачається, що земельна ділянка, яку просить позивач виділити йому у власність для ведення особистого селянського господарства не перебуває у користуванні третіх осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять підтвердження тих обставин, що стали підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Згідно з положеннями частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду відповідач не довів правомірності відмови від 17 серпня 2017 року М-20123/0-11839/6-17.

Водночас, позовні вимоги позивача про зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою для передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, не підлягають до задоволення із підстав наведених нижче.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

А тому, з огляду на викладене, з метою належного захисту прав позивача, суд відповідно до ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та захистити порушене право позивача шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України, статтями 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району за межами населеного пункту.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за межами населених пунктів ОСОБА_4 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2017 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1