Справа № 484/4001/16-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м. Київ К/800/22615/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В., Єрьоміна А.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року у справі №484/4001/16-а за позовом ОСОБА_4 до Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання неправомірними дій, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо призначення пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу по України, який враховується при призначенні пенсії за віком, за 2007 рік;

зобов'язати відповідача скасувати розпорядження від 01.12.2016 року щодо призначення пенсії за віком;

зобов'язати відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.12.2016 року та виплатити різницю між перерахованою та вже сплаченою сумою пенсійних платежів.

Посилався на незаконність зменшення розміру пенсії.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо призначення позивачу пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу по України, який враховується при призначенні пенсії за віком, за 2007 рік. Зобов'язано відповідача скасувати розпорядження від 01.12.2016 року щодо призначення пенсії ОСОБА_4 Зобов'язано відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_4 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.12.2016 року та виплатити різницю між перерахованою та вже сплаченою сумою пенсійних платежів.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що в даному випадку відбулося не переведення з одного виду пенсії на інший, а її перепризначення, тому показник середньої заробітної плати повинен бути незмінним на час призначення пенсії.

У касаційній скарзі Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами попередніх інстанцій, просить рішення судів скасувати та ухвалити нове про відмову в позові. Вказує на те, що пенсія за вислугу років призначена позивачу до 2008 року, тому при переведенні його на пенсію за віком має застосовуватися відповідний показник за 2007 рік.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону (у редакції Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI) встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналізуючи вище згадані норми Закону, Верховний Суд України, в тому числі в постанові від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14), вказав, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач з 2002 року отримував пенсію за вислугу років як військовослужбовець, відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон - № 2262-ХІІ). У грудні 2016 року він подав заяву про призначення пенсії за віком згідно Законом № 1058-ІV.

Отже, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Враховуючи зазначені обставини, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про неправомірності дій відповідача щодо застосування при нарахуванні пенсії за віком позивачу показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, що призвело до зменшення її розміру.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області відхилити, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: