Справа № 200/26369/15-а (2-а/200/444/15)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" жовтня 2017 р. справа № 200/26369/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника позивача Дмитроченко Д.С.,

представника відповідача Капшук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Дніпрообленерго"

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року у справі №200/26369/15-а

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Дніпрообленерго"

до Дніпропетровської міської ради

про скасування рішення, -

встановив:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 р. №3/65 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" з моменту його прийняття.

18.07.2017 року позивач подав клопотання, в якому просив вжити заходи забезпечення адміністративного позову у справі №200/26369/15-а та зупинити дію рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" до набрання законної сили рішенням у справі. В обґрунтування клопотання позивач посилався на те, що обов'язок товариства сплатити штрафну санкцію внаслідок заниження податкового зобов'язання свідчить про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим через відсутність механізму повернення сплачених/стягнутих сум штрафних санкцій.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову. Ухвала мотивована тим, що позивачем не надано жодних доказів того, що виконання оскарженого рішення Дніпропетровської міської ради №3/65 від 15 липня 2015 року зможе призвести до неможливості повернення сплачених позивачем, у випадку виконання ним цього рішення, сум штрафних санкцій, оскільки позивач на власний розсуд може здійснити або не здійснити сплату таких платежів.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що керуючись рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016р. зменшив податкові зобов'язання з земельного податку у 2016 році, застосувавши ставку податку у розмірі 1% замість ставки податку у розмірі 3%, що визначена оскарженим рішенням Дніпропетровської міської ради. В подальшому рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2016р. скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.06.2017р.

Аналіз положень абзацу "е" п.176.1 ст.176, п.54.5 ст.54 ПК України дає підстави для висновку, що у платника податку виникає безумовний обов'язок зі сплати грошового зобов'язання після його узгодження. Не сплачена сума грошового зобов'язання у встановлений законом строк є податковим боргом.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Зазначене свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим через відсутність механізму повернення сплачених/стягнутих сум штрафних (фінансових) санкцій, тому висновок суду першої інстанції щодо права платника податків на сплату сум штрафних санкцій на власний розсуд не ґрунтується на фактичних обставинах справи, приписах податкового законодавства та є передчасним.

Клопотання про забезпечення адміністративного позову було розглянуто без повідомлення осіб, які беруть участь у справі, що порушує приписи статей 49, 118 КАС України.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання (ч.1 ст.117 КАС України).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що:

- захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим через відсутність механізму повернення сплачених/стягнутих сум штрафних (фінансових) санкцій;

- клопотання про забезпечення адміністративного позову було розглянуто без повідомлення осіб, які беруть участь у справі, що порушує приписи статей 49, 118 КАС України.

Проте, доводи позивача щодо відсутності механізму повернення сплачених до бюджету коштів є помилковими, оскільки наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 затверджено "Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", який було розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375.

Щодо розгляду клопотання про забезпечення позову без участі сторін колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, позивач не навів суду передбачених ч.1 ст.117 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 року №3/65, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні цього клопотання.

Крім того, дія цього нормативного акту поширюється на невизначене коло осіб, тому зупинення його дії призведе до виникнення правових наслідків для інших осіб, що є неадекватними та невідповідним заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без порушення норм процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Дніпрообленерго" залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2017 року у справі №200/26369/15-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко