Справа № 804/5218/16
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 р. Справа № 804/5218/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
при секретаріСкупейко І.М.
представника позивача представників відповідача ОСОБА_3 Атрошенко В.М., Кебус М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Представникивідповідача в судовомузасіданні проти позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначили наступне. Податковим органом проведено виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, за результатами якої встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства. Позивачем здійснено заниження чистого оподатковуваного доходу внаслідок завищення загального оподатковуваного доходу та витрат, відображених в додатку 5 до податкових декларацій. Крім того, позивачем здійснювалися виплати коштів фізичним особам-підприємцям. Вказані виплати не відображені у розрахунку за формою 1-ДФ. В зв'язку з зазначеним, оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам законодавства.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, суд приходить до наступного висновку.
11.05.2016 р. Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення, сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р.
За результатами перевірки складено акт № 1072/1303/НОМЕР_3 від 25.05.2016 р.
Перевіркою встановлено наступні порушення, допущені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6:
- п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 11 893,90 грн.;
- п. 51.1 ст. 51. п.п. б) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині ненадання відомостей щодо сум доходів, виплачених доходів фізичним особам-підприємцям за 1 кв. 2014 р., ІІ кв. 2014 р., ІV кв. 2015 р. та не повного відображення відомостей про суми виплачених доходів платникам податків - фізичним особам за ІІІ кв. 2014 р., ІV кв. 2014 р., І кв. 2015 р., ІІ кв. 2015 р., ІІІ кв. 2015 р.;
- п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» що призвело до заниження єдиного соціального внеску, що нараховується на суму чистого оподатковуваного доходу, на суму 22 220,80 грн.
Порушення податкового законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки наступним чином.
Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, відображеної в розділі ІІІ податкової декларації (звітний (податковий) період), додатку 5 розділу ІІІ податкової декларації за 2014 р. та додатку Ф 4 до податкової декларації за 2015 р. встановлено: завищення загального оподатковуваного доходу на загальну суму 162 038,42 грн., в т.ч.: за 2014 р. - 32 454,56 грн.; за 2015 р. - 129 583,86 грн.
Позивачем безпідставно віднесено до складу витрат вартість товару у сумі 213 535,57 грн., у т.ч.: оплата за який у звітному періоді не проводилась (2014 р. - 18 237,82 грн., 2015 р. - 166 546,81 грн.); який станом на 31.12.2014 р. та 31.12.2015 р. фактично оплачений та отриманий, проте не реалізований та знаходиться у залишках ТМЦ (2014 р. - 7 322,23 грн., 2015 р. - 21 428,71 грн.).
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 безпідставно віднесено до складу інших витрат вартість послуг у сумі 59 905,99 грн., які документально не підтверджені та оплата за які у звітному періоді не проводилась (2014 р. - 32 763,79 грн., 2015 р. - 27 142,20 грн.).
Таким чином, позивачем безпідставно завищено склад валових витрат у сумі 273 441,56 грн.: за 2014 р. - 58 323,84 грн.; 2015 р. - 215 117,72 грн.
Перевіркою правильності визначення суми чистогооподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 та додатку Ф 4 відповідно до податкової декларації за 2014 р., 2015 р. встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 111 403,14 грн., в т.ч.: за 2014 р. - 25 869,28 грн.; за 2015 р. - 85 533,86 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в порядку адміністративного оскарження, за результатами якого скаргу підприємства залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно до п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015 р.) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Згідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015 р.) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крімвитрат, визначених у пунктах 138.3 цієїстатті та у статті 139 цього Кодексу.
Відповідно до п. 138.2 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015 р.) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015 р.) не включаються до складу витрат:витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015 р.) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, яківідповідно до цього Кодексу мають статус податковихагентів, зобов'язані:а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платникаподатку та оподатковується до або під час такої виплати за їїрахунок;б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платниківподатку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцемсвого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Згідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку-тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.
Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України уразі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Згідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, якімістятьінформаціющодо предмету доказування. Суд не бере до розглядудокази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно до ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінюєналежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за результатами проведеної перевірки встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 вимог податкового законодавства.
Порушення зафіксовані в акті перевірки, на підставі якого податковим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
При цьому, як в акті перевірки, так і в судовому засіданні податковим органом не наведено обґрунтувань виявлених порушень.
В акті перевірки та запереченнях відповідача зазначені загальні суми завищення витрат та заниження податку на доходи фізичних осіб за 2014-2015 р.р. без наведення детального розрахунку.
Податковим органом не вказано, по яким саме господарським операціям, з якими контрагентами встановлено порушення і якими первинними документами підтверджується.
Акт перевірки не містить посилань на первинні документи, які були досліджені під час проведення перевірки з зазначенням номера, дати складання документа, господарської операції, контрагентів тощо.
Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
Відповідачем доказів або пояснень в обґрунтування суми зобов'язань, вказаних в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, та в обґрунтування встановлених в акті перевірки порушень, з посиланням на первинні документи, не надано.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_6 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 552,00 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 з Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.9, 11, 17, 69-72,86, 94,158-163, 167, 186, 254 КодексуадміністративногосудочинстваУкраїни Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -задовольнити в повному обсязі.
Судові витрати в розмірі 552,00 грн. стягнути на користь ОСОБА_6 з Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 17.10.2017 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 17.10.2017 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді О.С. Рябчук М.М.Бухтіярова