Справа № 350/1511/17
Суддя: Калиній Г. В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1511/17
номер провадження 2-а/350/78/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

секретаря судового засідання Юречко Т.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського обєднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У своєму адміністративному позові позивач просить визнати протиправними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, що становить 17600 гривень, та підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 № 56/95-ВР, без обмеження граничного розміру, враховуючи раніше виплачені суми, а також надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Рішенням ОСОБА_2 правосуддя №2628/0/15-17 від 05 вересня 2017 у зв'язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пункту 4 частини 6, статті 126 Конституції України його було звільнено з посади судді Апеляційного суду Івано-Франківської області і наказом голови цього суду від 11 вересня 2017 року відраховано зі штату суду з 13 вересня 2017 року.

На час звільнення його стаж на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становив 35 років.

Згідно поданої заяви з 14 вересня 2017 року йому призначено довічне грошове утримання відповідно до пункту 25 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02 червня 2016 року та статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус судців» №2453 від 07 липня 2010 року4 у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Разом із іншими документами, він подав до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області довідку апеляційного суду Івано-Франківської області №04-12/204-17 від 13 вересня 2017 року про те, що для обрахунку щомісячного грошового утримання видана довідка про його заробіток, який становить 31680 гривень на місяць та про те, що йому у 2017 році була виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 17600 гривень (що в розрахунку на один місяць становить 1466 гривень 67 копійок), копію посвідчення громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту серії 2Б №349860 від 12 вересня 2017 року та копію витягу з державного реєстру прав з інформацією, що в його власності знаходиться домоволодіння за адресою: Івано-Франківська область, Рожнятівський район, с. Липовиця, вул. Шевченка, будинок 382.

Проте, орган пенсійного фонду України у відповіді №9540/03-Р від 02 жовтня 2017 вказав, що для обчислення щомісячного грошового утримання не було враховано виплачену допомогу на оздоровлення та не здійснено підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту, мотивуючи тим, що такі виплати не передбачені діючим законодавством.

З такими рішенням Управління Пенсійного фонду він не згідний та вважає, що щомісячне довічне грошове утримання належить до соціального забезпечення судді у відставці, а тому приймаючи до уваги те, що відповідно до положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про оплату праці», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» матеріальна допомога входить до складу заробітної плати відповідної категорії працівників, з цієї суми здійснюються відповідні відрахування відповідно до чинного законодавства, а тому така допомога має бути врахована у довічне грошове утримання судді, яке, як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто аналогом пенсійного забезпечення.

Крім того, розширене тлумачення ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» через призму Європейської хартії про статус суддів, гарантує його право на збільшення отримуваного грошового утримання на 20 відсотків у звязку з наявністю статусу особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

У своєму запереченні на позов представник відповідача позову не визнав, мотивуючи тим, що підстави для врахування матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні щомісячного довічного утримання відсутні, оскільки зазначена допомога не відноситься до складових суддівської винагороди.

Відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», збільшенню на 20 відсотків підлягають розміри державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підвищення як жителю гірського населеного пункту довічного грошового утримання суддів не передбачено.

У судове засідання сторони не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Позивач працював на посаді судді апеляційного суду Івано-Франківської області і 05 вересня 2017 року вийшов у відставку у звязку з поданням заяви, у звязку з чим 13 вересня 2017 року відрахований зі штату суду, що підтверджується копією рішення ОСОБА_2 правосуддя № 2628/0/15-17 від 05 вересня 2017 року (а. с. 10) та наказом голови Апеляційного суду Івано-Франківської області № 204-ос від 11 вересня 2017 року (а. с. 11).

Суддівська винагорода ОСОБА_1, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 31680 гривень, у тому числі: посадовий оклад 17600 гривень, доплата за вислугу років 14080 гривень, що підтверджується довідкою № 04-12/202-17 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданою Апеляційним судом Івано-Франківської області 13 вересня 2017 року (а. с. 12).

Крім того, у 2017 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки ОСОБА_1 була нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 17600 гривень, що підтверджується копією довідки, № 04-12/204-17, виданої Апеляційним судом Івано-Франківської області 13 вересня 2017 року (а. с. 13).

ОСОБА_1 є жителем гірського населеного пункту с. Липовиця Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією посвідчення громадянина який проживає на території гірського населеного пункту, виданого ОСОБА_3 сільською радою 12 вересня 2017 року (а.с.8).

Відповідачем при обчисленні щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 не враховано виплачену допомогу на оздоровлення та не здійснено підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту, що підтверджується копією листа Калуського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області № 9540/03-Р від 02 жовтня 2017 року (а. с. 14).

Відповідно до абзацу 2 пункту 25 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02 червня 2016 року, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної ОСОБА_2 України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також згідно абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 03 червня 2013року № 3-рп/2013, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України.

Згідно з пунктом 3 Рішення Конституційного суду України від 08 червня 2016 року за № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів, суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07 липня 2010 року, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %. При цьому в цій нормі Закону застосовано термін «грошове утримання судді», а не «суддівська винагорода».

Згідно положень статей 133-134 зазначеного Закону, грошове утримання складається як із суддівської винагороди (посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці), так і виплат при наданні щорічної відпустки, зокрема допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 зазначеного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3. Інструкції «Зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом державного комітету статистики України зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначаються, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до п. 1 ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07 липня 2010 року, виплата допомоги на оздоровлення здійснюється суддям систематично при наданні щорічної оплачуваної відпустки.

Аналізуючи наведені положення закону, суд приходить до висновку, що допомога на оздоровлення за є складовою системи оплати праці судді.

Відповідно до Рішення ОСОБА_2 суддів України №42 від 09 червня 2016 року, судді, з урахуванням певних обмежень і особливостей, притаманних їх статусу, є суб'єктами трудових прав та обов'язків. Разом з певними особливостями, які обумовлені специфікою службової діяльності, судді є такими ж суб'єктами трудових правовідносин та носіями суб'єктивних трудових прав та обов'язків, як і інші працівники.

Отже робота судді є різновидом трудової діяльності, як окремий вид трудових відносин та потрапляє піц регулюючий вплив чинного законодавства, але з певною специфікою.

Частиною 1 статті 51 та частиною 5 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453 від 07 липня 2010 року передбачено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та даного закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосудця на професійній основі; за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді при його виході у відставку.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії відносяться: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21 -97а13, 21 -350а13 відповідно) в яких суд зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп 2007, щомісячне довічне грошове утримання як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто, довічне грошове утримання є аналогом пенсійного забезпечення.

Аналізуючи зазначені правові норми суд приходить до висновку, що підставою для включення матеріальної допомоги у довічне грошове утримання судді, що є аналогом пенсії, є наявність такої допомоги у складі заробітної плати, а також підтвердження відрахувань з цієї суми, передбачених чинним законодавством. Отже дії відповідача, який не включив матеріальну допомогу при розрахунку довічного грошового утримання судді суперечать вимогам чинного законодавства, а тому є неправомірними.

Постановою Кабінету Міністрів України № 647 від 11 серпня 1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських» селу Липовиця, Рожнятівського району, Івано-Франківської області надано статус гірського.

Позивач є власником домоволодіння № 382 по вул. Шевченка у с. Липовиця, де й проживає, а отже має статус особи, що проживає на території населеного пункту якому надано статус гірського. Даний факт підтверджується Копією витягу про державну реєстрацію прав (а. с. 9) та посвідченням серії 2Б № 349860 від 12 вересня 2017 року (а. с. 8), виданим позивачу ОСОБА_3 сілською» радою про те, що він має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

За змістом ст. 5 цього ж Закону, статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті.

Встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання належить до соціального забезпечення судді у відставці, а тому, приймаючи до уваги розширене тлумачення ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», через призму Європейської хартії про статус суддів, позивач має право на збільшення отримуваного грошового утримання на 20%, як такий, що одержав статус особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 № 3-рп/2013 зазначено, що статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип верховенства права. У рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2204 Конституційний Суд України розяснив, що верховенство права це панування права в суспільстві. При прийняті рішення суди мають керуватися принципом верховенства права. Отже, право, яке встановлене і гарантоване Конституцією України, не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій незалежності суддів.

Відповідно до Рішення ОСОБА_2 суддів України від 08 квітня 2016 року № 29, саме до повноважень суду належить визначення правової норми, яку необхідно застосувати до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті підвищення до довічного грошового утримання відповідач діяв не відповідно, а всупереч закону, то суд приходить до висновку про неправомірність дій управління Пенсійного фонду України, щодо ненарахування 20% відсотків підвищення до щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за проживання в гірському населеному пункті відповідно до ст. 6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів».

Таким чином, дії відповідача не відповідають вимогам статті 19 Конституції України та критеріям закріпленим у частині 3 ст. 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобовязати Калуське обєднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з часу набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі.

Керуючись статтями 158-163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Калуського обєднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 17600 гривень та не підвищення виплат, як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 № 56/95-ВР.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 17600 гривень та підвищення виплат на 20 %, як жителю гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15.02.1995 № 56/95-ВР, без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з часу набрання рішенням законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Калиній