Справа № 466/9965/16-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9728/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 04.09.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання відмови протиправною, зобовязання призначити пенсію за вислугу років,-

В С Т А Н О В И Л А:

29.11.2016р. позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення субєкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова № 2455 від 18.07.2016р. про відмову у призначенні ОСОБА_3 пенсії за вислугу років згідно із ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у відповідних редакціях) з 18.07.2016р., виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи; зобовязати пенсійний орган призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у відповідних редакціях) з 18.07.2016р., виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи; стягнути з державного бюджету на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. (а.с.2-15).

У звязку із реорганізацією Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова на підставі постанови КМ України № 988 від 21.12.2016р. «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» судом першої інстанції в порядку ст.55 КАС України допущено заміну відповідача його правонаступником - ОСОБА_4 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Львова (а.с.138-141, 142).

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 04.09.2017р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, правонаступником якого є ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова, щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за вислугу років згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакціях Закону України № 358/95 ВР від 05.10.1995р. та Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001р.); скасовано рішення № 2455 від 18.07.2016р. Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, правонаступником якого є ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова, про відмову у призначенні ОСОБА_3 пенсії за вислугу років згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. (в редакціях Закону України № 358/95 ВР від 05.10.1995р. та Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001р.); зобовязано ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова здійснити призначення ОСОБА_3 пенсії за вислугу років з 18.07.2016р. відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001р.), виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми її місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження максимального розміру пенсії; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. (а.с.177-184).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ОСОБА_4 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.194-199).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що 14.10.2014р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру», нормами ст.86 якого визначено порядок призначення пенсій працівникам прокуратури. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015р. скасовані норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» та ін. Тобто, з 01.06.2015р. згідно Закону України «Про прокуратуру» пенсії не призначаються, а вже призначені пенсії - не перераховуються.

Окрім цього, Законом України № 911 від 24.12.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2016р., норму ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» викладено у новій редакції. Зокрема, тимчасово, у період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., пенсії, призначені відповідно до цього Закону у період роботи особам (крім інвалідів І та II групи, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 безперервно працює в органах прокуратури з 31.10.1994р. і на даний час обіймає посаду прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Львівської обл. (а.с.18-19).

18.07.2016р. позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за вислугу років у відповідності до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку без обмеження граничного розміру (а.с.20).

За результатами розгляду вказаної заяви пенсійним органом прийнято рішення № 2455 від 18.07.2016р. про відмову у призначенні спірної пенсії, яке обґрунтоване тим, що з 01.06.2015р. пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються (а.с.17).

Про прийняття вказаного рішення позивача повідомлено листом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова № 6326/03-17 від 19.07.2016р. (а.с.16).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно вимог ст.ст.46, 50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» стаж позивача перед зверненням до пенсійного органу склав 21 рік 07 місяців 26 днів, тобто, більше 20 років, у тому числі більше 10 років на прокурорсько-слідчих посадах, що дає право на призначенні спірної пенсії.

Також виходячи з практики Конституційного Суду України щодо вирішення питань про обмеження пільг, компенсацій та гарантій певним категоріям працівників, у тому числі працівникам прокуратури, фактичного звуження прав позивача, погіршення його становища нормами нового Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» через збільшення стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років, а також ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернулася до відповідача за призначенням спірної пенсії.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права, з наступних підстав.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначалася ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру». Редакція зазначеної статті неодноразово змінювалась.

Так, відповідно до ч.1 ст.50-1 цього Закону (в попередній редакції) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Згідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011р. положення ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Відповідно до п.1 постанови КМ України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у попередній редакції) розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

Разом з тим, на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (18.07.2016р.) норми наведених нормативно-правових актів зазнали суттєвих змін.

При цьому, Закон України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» втратив чинність, окрім ч.ч.3, 4, 6, 11 ст.50-1.

Починаючи, з 15.07.2015р., набрала чинності нова редакція Закону України «Про прокуратуру»; приписами ст.86 цього Закону передбачені умови та порядок призначення пенсій працівникам прокуратури.

Зокрема, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше (для розглядуваного випадку) з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців (ч.1).

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2).

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (ч.3).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» та ін.

Згідно постанови КМ України № 622 від 14.09.2016р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» втратила чинність постанова КМ України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Таким чином, правові підстави для призначення пенсії позивачу на час його звернення до пенсійного органу із заявою були відсутніми.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім'ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років змінені умови призначення таких пенсій; наведене питання врегульовано приписами ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру»; правові підстави для застосування в цьому випадку норм попереднього Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (окрім норм, дія яких продовжена) є відсутніми.

В частині вирішення питання про правильність обрахунку стажу позивача за вислугу років колегія суддів враховує, що на момент звернення ОСОБА_3 із заявою про призначення пенсії її стаж роботи за вислугу років склав 21 рік 07 місяців 26 днів (згідно змісту позовної заяви).

Однак, на час звернення за призначенням спірної пенсії законом передбачено стаж в розмірі 22 роки 6 місяців, у тому числі стаж на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців (з 01.10.2015р. по 30.09.2016р.), а тому в будь-якому випадку наведеного стажу є недостатньо для призначення спірної пенсії.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова задоволити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 04.09.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання відмови протиправною, зобовязання призначити пенсію за вислугу років, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7