Справа № 815/6363/16
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6363/16

Категорія: 14 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року по справі за позовом Одеської міської ради до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_3 - про скасування рішень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась з позовом, у якому просила скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 10.04.2013р. індексний номер рішення 1552996, яким за ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Леваневського, будинок 7; скасувати Рішення про державну реєстрацію змін державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 від 03.12.2015р. індексний номер рішення 26711787, яким за ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул.Леваневського,3-А.; скасувати Рішення про державну реєстрацію виправлень державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 ( ОСОБА_7О.) від 22.12.2015р. індексний номер рішення 27382304, про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо місцезнаходження житлового будинку, який на праві власності належить ОСОБА_3, а саме з м.Одеса, вул. Леваневського, 3-А на м. Одеса, Леваневського тупик,3-А

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015р. скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2013р. у справі №1522/9367/12, котре послугувало підставою для проведення державним реєстратором Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 за ОСОБА_3 державної реєстрації права власності на спірний житловий будинок, що розташований за адресою: м.Одеса, тупик Леваневського,3-А. До того ж, на думку позивача, державним реєстратором Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, якого не існує, що суперечить змісту процедури державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. У звязку з чим, Одеська міська рада наголошує, що державна реєстрація вищеозначеного речового права та змін до неї відбулась на підставі документів, які містять неправдиві відомості, що призвело до порушення прав територіальної громади м.Одеси, як власника земельної ділянки, на якій має бути розташований індивідуальний житловий будинок. Окрім того, Одеською міською радою не приймалось рішення щодо надання ОСОБА_3 у власність або користування земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Леваневського,7, або м.Одеса, тупик Леваневського,3-А, під будівництво житлового будинку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року позов задоволено.

Скасовано Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 10.04.2013р., індексний номер рішення 1552996.

Скасовано Рішення про державну реєстрацію змін державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 від 03.12.2015р. індексний номер рішення 26711787.

Скасовано Рішення про державну реєстрацію виправлень державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 від 22.12.2015р. індексний номер рішення 27382304.

В апеляційній скарзі, Головне територіальне управління юстиції в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 06 червня 2017 року скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що оскаржувані рішення щодо реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна були прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано, що є підставою для скасування рішення про проведення такої реєстрації, та усіх послідуючих реєстрацій стосовно цього обєкту нерухомості; а також за відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав право набувача на земельну ділянку.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно матеріалів справи, 10.04.2013р. за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 03.04.2013р. реєстраційний номер 697629, щодо проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Леваневського,7, з доданими до неї додатковими документами, державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №1552996, яким за ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Леваневського, будинок 7.

03.12.2015р. за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 26.11.2015р. реєстраційний номер 14519155 щодо проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна, на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Леваневського,3-А, з доданими до неї додатковими документами, державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26711787, яким за ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Леваневського,3-А.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2015р. державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 (ОСОБА_7О.) винесено Рішення №27382304 щодо внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з урахуванням якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни щодо місцезнаходження житлового будинку, яким на праві власності належить ОСОБА_3, а саме з м.Одеса, вул.Леваневського,3-А на м.Одеса, Леваневського тупик,3-А

Також, судом встановлено, що 19.10.2016р. за результатами розгляду заяви повноважного представника Одеської міської ради ОСОБА_8 від 19.10.2016р. №19093869 щодо скасування запису про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Леваневського,7, державним реєстратором прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_9 прийнято Рішення про відмову у скасуванні №31941522, яким відмовлено у скасуванні запису про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Леваневського,7.

Підставою для винесення державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_4 Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №1552996 від 10.04.2013р., згідно якого за ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Леваневського, будинок 7, послугувало Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2012р. у справі №1522/9367/12, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлове приміщення розміром 14,65м. х 9,2м., загальною площею 134,78кв.м., яке розташоване на земельній ділянці №2 площею 0,0606га., за адресою: м.Одеса, вул.Леваневського,7.

Також, з матеріалів справи вбачається, що за результатами перегляду Заочного рішення від 17.12.2012р. у справі №1522/9367/12, Приморським районним судом м.Одеси прийнято Рішення від 06.08.2013р. у справі №1522/9367/12, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлове приміщення розміром 14,65м. х 9,2м., загальною площею 134,78кв.м., яке розташоване на земельній ділянці №2 площею 0,0606га., за адресою: м.Одеса, вул.Леваневського,7.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015р. апеляційну скаргу споживчого кооперативу Леваневський до якої приєдналась Одеська міська рада задоволено, Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 06.08.2013р. скасовано, та прийнято нове рішення, яким ОСОБА_3 у позові до Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення відмовлено.

Предметом спору у цій справі, як випливає зі змісту її фактичних обставин, були реєстраційні дії із державної реєстрації за заявником права приватної власності спочатку на нежитлове приміщення, а потім на житловий будинок за вказаною вище адресою та видачі свідоцтв про право власності на цей обєкт, відповідно до хронології встановлених обставин.

Цей спір сторони та суд визнали таким, що належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його суб'єктами, такий висновок не можна визнати правильним.

За частиною першою статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » (далі - Закон № 1952-IV) під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно реєстраційної справи, ОСОБА_3 зареєстрував речове право з видачею свідоцтва про право власності від 03.12.2015 року № 48996312 на житловий будинок м.Одеса, вул.Леваневського,3-А на м. Одеса, Леваневського тупик,3-А на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2012 р., про визнання права власності на нежитлове приміщення, Декларації про готовність обєкту до експлуатації від 17.11.2015 року : реконструкція нежитлового приміщення під житловий будинок без зміни геометричних розмірів фундаменту у плані під житловий будинок, технічного паспорта, довідок з адресного реєстру м. Одеси.

Предметом спору у цій справі, як випливає зі змісту її фактичних обставин, були реєстраційні дії із державної реєстрації за заявником права приватної власності на житловий будинок за вказаною вище адресою та видачі свідоцтва про право власності на нього.

Цей спір сторони та суд визнали таким, що належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його суб'єктами, такий висновок не можна визнати правильним.

За частиною першою статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » (далі - Закон № 1952-IV) під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема, фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Як було зазначено вище, державна реєстрація речового права ОСОБА_3 проводилась із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна, особливості здійснення якої на момент проведення державної реєстрації визначались Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок).

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 24 Порядку передбачено, що державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру, формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Згідно з абзацом 9 п. 49 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Проте, оскільки право власності ОСОБА_3 на первинний нежитловий обєкт нерухомості не виникло, що встановлено Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015р., а житловий будинок є таким об'єктом нерухомості, будівництво якого передбачає наявність у його власника речового права на відповідну земельну ділянку, то суд апеляційної інстанції вважає, що реконструкція вищезгаданого об'єкта нерухомості здійснена третьою особою самочинно.

Відповідно до частин першої-третьої, п'ятої статті 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості підстави обґрунтування позову Одеська міська рада вказує на порушення її прав саме як власника земельної ділянки під самочинно збудованим обєктом.

Аналіз зазначених фактичних обставин дає підстави вважати, що оспореним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право на конкретну земельну ділянку, збудовану будівлю на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, і право власності на яку (будівлю, нерухоме майно) може бути визнане судом, якщо це не порушуватиме прав інших осіб.

Наведена правова ситуація дозволяє дійти такого правового висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

Виходячи з наведеного спірні правовідносини носять не публічний, а приватно-правовий характер, тому вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Рішення суду першої інстанції, про перегляд якого подано апеляційну скаргу, ухвалено щодо реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого (за наявності для цього підстав) можуть бути розвязані й питання, повязані з реєстрацією права власності на будівлю.

Відповідно п.1ч.1ст.157 КАС України провадження у справі підлягає закриттю, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Рішення про закриття справи не обмежує сторони у реалізації захисту свого речового права в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції даний спір розглянутий в порядку адміністративного судочинства, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 195,198, , 202, 203, 205,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року по справі за позовом Одеської міської ради до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 про скасування Рішень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий :

Судді: