Справа № 815/4464/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4464/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги про сплату боргу та визнання протиправними дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 31 серпня 2017 року надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням уточнень (т.2 а.с.3-11), просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 19.06.2017 року № НОМЕР_1 форми Р; № НОМЕР_2 форми ПС; № форми Р; № НОМЕР_3 форми Д; № НОМЕР_4 форми Р; № НОМЕР_5 форми ПС; № НОМЕР_6 форми ПС; рішення від 19.06.2017 року № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.06.2017 року № Ф- НОМЕР_9;

- визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень ГУ ДФС в Одеській області, які визначаються у неприйнятті до уваги заперечень ФОП ОСОБА_1 на ОСОБА_2 № 476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року. За наслідками перевірки, 30.05.2017 року перевіряючим складено акт №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_10 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 рік, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року. ОСОБА_3 отримано представником ФОП ОСОБА_4 30.05.2017 року особисто. ФОП ОСОБА_1 незгодна з висновками перевірки, фактами і даними, викладеними в акті перевірки, у звязку з чим 07.06.2017 року звернулася до ГУ ДФС в Одеській області та ДПІ у Приморському районі м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області з запереченням на ОСОБА_2 з проханням скасувати ОСОБА_2 в частині висновків, а також повідомити про дату та час розгляду заперечень. На теперішній час (дата уточненого адміністративного позову 04.09.2017 року), стверджує позивач, в порушення ст. 86 Податкового кодексу України, будь-якої інформації та відповіді з приводу розгляду контролюючим органом заперечень на ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_1 не отримано. Однак, виходячи зі змісту отриманих повідомлень-рішень, доводи та документи подані ФОП ОСОБА_4 в якості заперечень до ОСОБА_2 не прийняті перевіряючим до уваги. 03.08.2017 року позивачем отримано спірні рішення. ФОП ОСОБА_1 категорично не згодна зі змістом отриманих податкових повідомлень-рішень, вважає їх незаконними і такими, що підлягають скасуванню .

В адміністративному позові позивач зазначає, що в ОСОБА_2 перевіряючим зроблено висновок щодо необхідності донарахування податку на доходи фізичних осіб та застосовано штрафну санкцію на підставі того, що ФОП ОСОБА_4 ніби-то занижено задекларований дохід та витрати. За 2014 рік, згідно даних Книги обліку доходів та витрат підприємця №1308 від 12.12.2013 року отримано доходи в розмірі 294275,81 грн., така ж сума відображена в якості доходу в Декларації № від 21.01.2015 року - звітна, крім того, сума зазначеного доходу дорівнює сумі зобовязань відповідно до податкових накладних з ПДВ. Зазначене видно в таблиці «Фактичні дані щодо доходу ФОП ОСОБА_4». Вказане практично не можливо, тому що облік доходів та податковий облік ПДВ ведеться по-різному, а саме: при заповненні податкових декларацій з ПДВ, а саме визначення податкових зобовязань з ПДВ ФОП ОСОБА_4 виконувала вимоги п. 187.1 ст.187 ПК України, де визначено, що датою виникнення податкових зобовязань постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податкових період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Тобто при формуванні податкових зобовязань з ПДВ за 2014-2016 роки ФОП ОСОБА_4 застосовувала правило події, що сталася раніше, а саме при наданні послуг оренди - дати актів про надані послуги. Книга обліку доходів та витрат ведеться відповідно до Наказу Міністерства Доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481 Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення. Так, відповідно до ч.2 п. 6. Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом № 481 «Самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: 2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг)», а не суми нарахованого і не отриманого прибутку. При заповненні декларації про майновий стан і доходи беруться дані Книги обліку доходів та витрат, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 02.10.2015 року № 859 Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи. Крім того, згідно Наказу № 481 дані Книги обліку доходів та витрат мають підтверджуватись відповідними документами. Зокрема доходи можуть підтверджуватись виписками з банків чи документами, підтверджуючими готівкові розрахунки. Так, відповідно до банківської виписки, яка також подавалася до перевірки, видно що фактично доходи отримані ФОП ОСОБА_4 в 2014 році становлять суму 10218,6 грн. В Касовій книзі доходи не відображені у звязку з тим, що при здійсненні господарської діяльності з надання в оренду власних обєктів нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 здійснює розрахунки (приймання орендних платежів) виключно в безготівковій формі та не використовує РРО. ФОП ОСОБА_1 ведеться Касова книга з 2014 року відповідно до вимог Постанови Правління Національного Банку України 15.12.2004 року № 637 Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. В Касовій Книзі, в наявності записи про внесення власних коштів ОСОБА_4 для ведення господарської діяльності до Каси та записи про видачу таких коштів ФОП ОСОБА_1 Касова книга ведеться відповідно до вимог чинного законодавства, з підшиттям в неї приходних та видаткових ордерів та документів, підтверджуючих витрати. Однак, власні кошти, які ФОП, що перебуває на загальній системі оподаткування, зараховує на розрахунковий рахунок, чи в касу не включається до складу доходу та не відображається у Книзі обліку доходів та витрат. Вказане підтверджується нормами чинного законодавства, так, згідно п. 177.2 статті 177 ПК України визначено, що обєктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування (далі ФОП) є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. Фізичні особи-підприємці зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга) та мати підтверджуючі документи щодо походження товару (пункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу України). Отже, відповідно до вимог Наказу № 481 до складу загального оподатковуваного доходу зараховується виручка, що надійшла ФОП, як у грошовій, так і в натуральній формі від провадження господарської діяльності: - виручка у вигляді безготівкових грошових коштів, що надійшли на поточний рахунок ФОП, чи в готівковій формі, що надійшла до каси ФОП на місці здійснення розрахунків; - сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності: - вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг);- суми штрафів і пені, отримані від інших субєктів господарювання за договорами цивільно-правового характеру за порушення умов договорів; - інші доходи, які повязані із здійсненням підприємницької діяльності. Вказана позиція відображена також в багаточисельних податкових консультаціях та листах ДФС. Вказане свідчить, що сума доходів, вказана в Книзі обліку доходів та витрат та у Декларації № від 21.01.2015 року - звітна, вказана помилково, у звязку з тим, що книга велась з порушенням вимог Наказу № 481. А також сума доходу з фізичних осіб сплачена в більшому розмірі, ніж було потрібно. Отже, перевіряючим неналежним чином досліджені матеріали, надані до перевірки за 2014 рік та зроблено невірні висновки щодо правильності відображення в Декларації валового доходу

У своєму адміністративному позові ФОП ОСОБА_1 стверджує, що в ОСОБА_2 безпідставно зроблено висновки щодо заниження валового доходу за 2015 та 2016 роки, а саме: щодо суми валового доходу за 2015 рік. ОСОБА_4 укладено договір з ТОВ «Алькарім-буд», однак договір укладено та дохід отримано ОСОБА_1А як фізичною особою, а не ФОП ОСОБА_4, що прямо вказано в договорі, рахунках та актах, що надавались до перевірки. Відповідно до статей 319 та 320 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності. Отже, здавання в оренду власного нерухомого майна може здійснюватися фізичними особами як у межах підприємницької діяльності, так і шляхом виконання норм пункту 170.1 ст. 170 розділу IV Податкового кодексу України без реєстрації орендодавця як фізичної особи підприємця. При цьому, чинне законодавство не забороняє платнику податку одночасно здійснювати господарську діяльність як ФОП (в межах господарської діяльності) та як фізичній особі (без реєстрації ФОП). ТОВ «Алькарім-Буд» виконано вимоги ст. 170.1.2.та 170.1.4. ПК України як податкового агента. Крім того, на час перевірки розрахунок ТОВ «Алькарім-Буд» за вказаним Договором з ОСОБА_4 не проведено. ОСОБА_4 укладено договір з ФОП ОСОБА_5, однак договір укладено ОСОБА_4 як фізичною особою, а не ФОП, а тому відповідно до вимог ст. 170.1.2. та 170.1.4. ПК України ФОП ОСОБА_5 є податковим агентом ОСОБА_1А як орендар. Крім того, вважаємо за необхідне зазначити, що на час перевірки розрахунок ФОП ^ ОСОБА_5 за вказаним Договором з ОСОБА_4 не проведено. У звязку із зазначеним, ФОП Павлова правомірно не включила доходи, отримані за договорами ТОВ «Алькарім - Буд» та ФОП ОСОБА_5 з нею як з фізичною особою (без реєстрації господарської діяльності) до Книги доходів та витрат та Декларацій про майновий стан, та не задекларувала зобовязання з ПДВ за договорами з вказаними контрагентами.

У своєму адміністративному позові позивач зазначив, що не заперечує щодо висновку перевіряючого про безпідставне завищення суми валових витрат на загальну суму 54986,54 грн., а саме за 2015 рік на 12415,82 грн., за 2016 рік, понесених ФОП ОСОБА_4 за договорами з ТОВ НВП «Тенет» та ПрАТ «Київстар». В таблиці Фактичні дані щодо витрат ФОП ОСОБА_4 витрати взяті без врахування вказаної суми. ФОП ОСОБА_4 при здійсненні господарської діяльності з надання в оренду власних обєктів нерухомого майна здійснює розрахунки (приймання орендних платежів) виключно в безготівковій формі та не використовує РРО. Однак, Касова книга ОСОБА_4 ведеться відповідно до вимог Постанови НБУ № 637. В Касовій Книзі, в наявності записи про внесення власних коштів ОСОБА_4 для ведення господарської діяльності до Каси та записи про видачу таких коштів ФОП ОСОБА_4. Касова книга ведеться відповідно до вимог чинного законодавства, з підшиттям в неї приходних та видаткових ордерів та документів, підтверджуючих витрати. Для перевірки перевіряючим надавалися квитанції, підтверджуючі витрачання грошей, оплачених контрагентам через касу банку готівкою з каси ОСОБА_4 які ніяким чином в ОСОБА_2 не відображені, а тому витрати понесені ОСОБА_4 також не відображені в ОСОБА_2 в повному обсязі. Касова Книга перевіряючим додатково не вимагалася, а тому й не надавалася. Зазначене, стверджує позивач, вказує на безпідставність та неправомірність висновків перевіряючого у тому числі з не відображення витрат ФОП ОСОБА_4 в ОСОБА_2.

Також у адміністративному позові зазначено, що в 2015 році ОСОБА_1 оплатила 4 авансових платежі з податку на доходи фізичних осіб по 7629,93 грн., загальною сумою - 30519,72 грн. згідно платіжного доручення №1 від 12.03.2015 року, №2 від 29.04.2015 року; №4 від 31.07.2015 року та №19 від 06.11.2015 року. У звязку із зазначеним, на думку позивача, декларація заповнена вірно, а висновки, викладені в ОСОБА_2 щодо донарахування податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 30519,72 грн. необґрунтовані та неправомірні.

Щодо неправомірності визначення суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, ЄСВ та військового збору та застосування штрафних санкцій та необхідності скасування ППР № НОМЕР_11 форма «Р» яким донараховано військового збору на суму 9582,19 грн., з них за податковим зобовязанням 6428,00 та за штрафними (фінансовими ) санкціями 3154,19 грн., Рішення № НОМЕР_7 від 19.06.2017 р. яким донараховано 90690,64грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 9345,74 грн., № НОМЕР_12 від 19.06.2017 року нараховано штрафну санкцію в розмірі 4291,82 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, вимоги від 19.06.2017року МФ- НОМЕР_9, якою вимагається сплати 90690,64 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, то позивачем зазначено, що з вищевикладеного видно, що податок з доходів фізичних осіб неправомірно нарахований за результатами Перевірки, в звязку з чим донарахування ЄСВ та військового збору є також неправомірним. Так, у ФОП ОСОБА_4 надміру сплачено податок з доходів фізичних осіб та ЄСВ.

Щодо неправомірності застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів та необхідність скасування ППР від 19.06.2017року № НОМЕР_6 форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції у розмірі 1 грн. та ППР від 19.06.2017 року № НОМЕР_5 Форма «ПС», яким застосовано штрафні санкції у розмірі 1867735,05 грн., то в адміністративному позові зазначено, що ФОП ОСОБА_4 при здійсненні господарської діяльності з надання в оренду власних обєктів нерухомого майна здійснює розрахунки (приймання орендних платежів) виключно в безготівковій формі та не використовує РРО. Однак Касова книга ОСОБА_4 ведеться відповідно до вимог Постанови НБУ № 637. В Касовій Книзі, в наявності записи про внесення власних коштів ОСОБА_4 для ведення господарської діяльності до Каси та записи про видачу таких коштів ФЛП ОСОБА_4. Касова книга ведеться відповідно до вимог чинного законодавства, з підшиттям в неї приходних та видаткових ордерів та документів, підтверджуючих витрати. Для перевірки надавалися квитанції, підтверджуючі витрачання грошей, оплачених контрагентам через касу банку готівкою з каси ОСОБА_4, які ніяким чином в ОСОБА_2 не відображені. Висновки зазначені в ОСОБА_2 щодо сум 657604,22 та 373547,01 грн., які ніби-то не проведенні через реєстратори розрахункових операцій та не вказані в книзі обліку доходів і витрат підприємця взагалі не обґрунтовані. Зазначене вказує на безпідставність та неправомірність висновків перевіряючого в ОСОБА_2 та незаконність відповідних Повідомлень-рішень.

Щодо донарахування суми ПДВ та скасування ППР від 19.06.2017 року № НОМЕР_4 Форма «Р» про донарахування Податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 52765,00 грн., з них за податковим зобовязанням 42212,00грн. та за штрафними (фінансовими ) санкціями 10553 грн., то вказані висновки зроблені на підставі висновків щодо заниження ФОП ОСОБА_4 валових доходів та заниження витрат, які є необґрунтованими та безпідставними з підстав, вказаних вище.

Окрім того, ФОП ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові зазначає, що 07.06.2017 року нею подано до ГУ ДФС в Одеській області та ДПІ у Приморському районі м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області запереченням на ОСОБА_2 з копіями наявних у позивача документів, що не взяті до уваги перевіряючим при перевірці та клопотанням про розгляд заперечень за участю представника ФОП ОСОБА_4 у зв'язку з необхідністю надання документів, які не враховані під час перевірки (копія заперечення додається). Виходячи зі змісту отриманих повідомлень-рішень, доводи та документи подані ФОП ОСОБА_4 в якості заперечень до ОСОБА_2 не взяті ГУ ДФС в Одеській області не розглянуті та не взяті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов, у яких з посиланням на обставини, встановлені ОСОБА_2 перевірки від 30.05.2017 року №476/15-32-13-05/НОМЕР_10, ГУ ДФС в Одеській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 28.09.2017 року представник відповідача не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 128 КАС України, зважаючи на думку представників позивача та беручи до уваги неявку представника відповідача належним чином сповіщеного про дату, час та місце проведення судового засідання, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в юридичному комітеті Одеської міської ради Одеської області 20.03.2006 за №2556000 НОМЕР_13, видами діяльності позивача за КВЕД є: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна; 96.09 надання інших індивідуальних послуг.

ОСОБА_2 п.1.4 ОСОБА_2 №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 зареєстрована платником ПДВ 05.11.2008 року, індивідуальний податковий номер №. Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №100149030 НБ№241687, видане ДПІ у Приморському районі м.Одеси.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

ОСОБА_2 п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України визначено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Судом встановлено, що ГУ ДФС в Одеській області на підставі ст.77 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, пп.2 ч.1 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, наказу ГУ ДФС в Одеській області №1144 від 19 квітня 2017 року та плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на ІІ-й квартал 2017 року, направлення на перевірку №1546/13-05 від 25.04.2017 року головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6, проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності СГД ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі єдиного внеску) за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складено акт перевірки № 476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 07.09.2012 року, яким у розділі ІІІ Висновок встановлено наступні порушення:

- п.177.1, п.177.2, п.177.4, п.177.5.1, ст.177.11 ст.177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за перевіряємий період у сумі 107177,30 грн., а саме за 2015 рік у сумі 32912,05 грн. та за 2016 рік у сумі 74265,25 грн.;

- п.8 ст.9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме при наданні звіту за 2015 рік (вх.№ від 09.02.2016 року) на звітну дату сума збору не сплачено, борг у сумі 21459,12 грн. погашено з простроченням платежу до 10 днів;

- пп.2.1 п.2 ст.6 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в результаті чого донараховано основний платіж по ЄСВ в 90690,64 грн., а саме за 2015 рік 5534,24 грн. та за 2016 рік 85156,40 грн.;

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, невчасна реєстрації ПН на загальну суму ПДВ 600,0грн. із затримкою реєстрації 18 днів;

- п.2 Наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1020 « Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ);

- Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.01.2011 року за №46/18784;

- пп.б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями;

- п.п. 1.2 п. 16-11, п.1.4 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військовий збір у сумі 6428 грн., в т.ч. за 2015 рік - 239,23 грн., за 2016 рік 6188,77 грн.;

- пп.168.1.1, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи з фізичних осіб за 2014-2016 роки у сумі 10368,00 грн.;

- п.200.1, п.200.2 ст.200 Розділу V Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, донараховано податок на додану вартість за 2015-2016 роки у сумі 42212,00 грн., а саме: за січень 2015 року-247,0 грн., за лютий 2015 року-210,00 грн., за травень 2015 року-215,00 грн., за червень 2015 року-471,00 грн., за липень 2015 року-548,00 грн., за серпень 2015 року-333,00 грн., за вересень 2015 року-548,00 грн., за жовтень 2015 року-1014,00 грн., за листопад 2015 року-836,00 грн., за грудень 2015 року-807,00 грн., за січень 2016 року-972,00 грн., за лютий 2016 рок-922,00 грн., за березень 2016 роук-927,00 грн., за квітень 2016 року-2312,00 грн., за травень 2016 року-2324,00 грн., за червень 2016 року-4327,00 грн., за липень 2016 року-4402,00 грн., за серпень 2016 року-4386,00 грн., за вересень 2016 року-4660,00 грн., за жовтень 2016 року-3917,00 грн., за листопад 2016 року-3917,00 грн., за грудень 2016 року-3917,00 грн.

- п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.95р. №265/95-ВР, в результаті чого встановлено не проведення через реєстратори розрахункових операцій суми отриманого доходу в 2014-2016 роках у сумі 657604,22 грн.;

- п.2.6 ст. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 із змінами та доповненнями . в результаті чого встановлено не оприбуткування в книзі обліку доходів і витрат підприємця готівкових розрахунків на загальну суму 373547,01 грн. (у 2015 році 3533грн. та у 2016 році 370014,01грн.).

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки ФОП ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст.86 Податкового кодексу України подала письмові заперечення на акт №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року (т.1 а.с.66-75). Вказані заперечення адресовані ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області та копія направлена Головному управління ДФС в Одеській області. ОСОБА_2 відтиску штампу у правому нижньому куті заперечень, ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області отримала заперечення на акт 07.06.2017 року.

На підставі акту перевірки №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.06.2017 року, відносно ОСОБА_1:

- № форми «Р», яким позивачу за порушення п.177.1, п.177.2, п.177.4, п.177.5.1, ст.177.11 ст.177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фіз. осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 133971,62 грн., з яких: 107177,30 грн. за податковим зобовязанням; 26794,32 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.76);

- № форми «ПС», яким до позивача на підставі п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. (т.1.с.77);

- № форми «Р», яким позивачу за порушення п.п. 1.2 п. 16-11, п.1.4 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання за платежем: військовий збір у загальному розмірі 9582,19 грн., з яких: 6428,00 за податковим зобовязанням; 3154,19 за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.78);

- № форми «Д», яким позивачу за порушення пп.168.1.1, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у загальному розмірі 17941,50 грн., з яких: 10368,00 грн. за податковим зобовязанням; 7573,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (т.1 а.с.79);

- № форми «Р», якими позивачу за порушення п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 52765,00 грн., з яких: 44212,00 грн. за податковим зобовязанням; 10553,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.80);

- № форми «ПС», яким до позивача на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, п.1 ст.13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1,00 грн. (т.1 а.с.81);

- № форми «ПС», яким до позивача на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1867735,05 грн. (т.1 а.с.82).

На підставі акту перевірки 476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято також:

- рішення № від 19.06.2017 року, яким позивачу донараховано 90690,64 грн. Єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та за порушення пп.2.1 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції у розмірі 9345,74 грн. (т.1 а.с.83);

- рішення №6931305 від 19.06.2017 року, яким до позивача на підставі п.9 ст.9, ч.10 п.2. ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на на загальнообовязкове державне соціальне страхування застосовано штрафну у розмірі 4291,82 грн. (т.2 а.с.27).

19 червня 2017 року ГУ ДФС в Одеській області виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми «Ф» №5, а саме: зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 90690,64 грн. (т.1 а.с.84).

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги про сплату боргу, суд виходить з наступного.

Так, спірні податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій ґрунтуються на висновках податкового органу про порушення позивачем про які зазначено у розділі ІІІ Висновок акту перевірки 476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року.

Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані наступним.

Субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року здійснювала на загальній системі оподаткування та була платником наступних податків: податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності; єдиного соціального внеску для фізичних осіб-підприємців, військового збору, податку на додану вартість . Протягом 2014-2016 років в книгу обліку доходів та витрат №1308 від 12.12.2013 року здійснено записи про отримані доходи у графі 3 «розмір отриманих доходів від здійснення діяльності (за день, місяць, квартал, рік)» у загальній сумі, 641957,77 грн без ПДВ.

Перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в податкових деклараціях про доходи і майновий стан, з даними про суми валового доходу, в ході перевірки, на підставі використаних документів (книги обліку доходів та витрат, платіжні доручення, виписки банку, відомості з ЦБД ДРФО України). за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року встановлено розбіжності, а саме: за 2015 рік встановлено заниження валового доходу на 3533 грн., а саме в ході перевірки надано запит до центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, згідно якого ОСОБА_1 виплачено доходи ТОВ «Алькарім-буд» код 39109091 за ознакою доходу « 157» - як дохід, виплачений само зайнятій особі. Так, до перевірки надано копія договору оренди частини приміщення №1/1 від 08.06.2015 року, укладеного з ТОВ «Алькарім-буд» (код 39109091), відповідно до умов якого ОСОБА_1 (код НОМЕР_10) адреса 65000, Україна АДРЕСА_1 є орендодавцем та надає у користування приміщення, загальною площею 21.1 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_2. Дія договору з 08.06.2015 року по 30.04.2018 рік. У пункті 4.1 даного договору зазначено, що за користування приміщенням орендатор сплачує грошові кошти в розрахунку 2000,00 грн., за кожний календарний місяць. ОСОБА_2 виписок банку, наданих до перевірки розрахунки між субєктами господарювання у безготівковій формі у перевіряємому періоді відсутні, у книзі обліку доходів та витрат №1308 від 12.12.2013 року записи щодо отриманого доходу від ТОВ «Алькарім-буд» також відсутні, тобто розрахунки здійснено готівкою.

Зважаючи на що, в акті перевірки зроблено висновки, що в результаті чого підприємцем порушено п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями та безпідставно занижено суму отриманих доходів за 2015 рік на 3533 грн.

Також в акті зазначено, що згідно проведеного аналізу даних декларації про майновий стан за 2014-2016 роки, по ПДВ за 2014-2016 роки, дані акту перевірки №1786/15-53-17-1/НОМЕР_10 від 28.03.2014 року щодо стану дебіторської, кредиторської заборгованості станом на 31.12.2013 року, довідки СГД ОСОБА_1 щодо стану заборгованості на 31.12.2016 року встановлено наступне: валовий дохід підприємця за 2014-2016 роки відображений у книзі обліку доходів і витрат № 1308 від 12.12.2013 року у графі 3 на аркушах 12-25 та становить у загальній сумі 641957,77 грн. (без ПДВ); сума загального доходу 641957,77 грн. (без ПДВ) від здійснення підприємницької діяльності за 2014-2016 роки також задекларована підприємцем у деклараціях про майновий стан: вх.№ від 21.01.2015 року; вх.№ від 09.02.2016 року; вх.№ від 05.02.2017 року; сума кредиторської заборгованості станом на 31.12.2013 року (01.01.2014 року) - відсутня, згідно даних п.1.19 акту планової перевірки СГД ОСОБА_1 №1786/15-53-17-1/НОМЕР_10 від 28.03.2014 року (слід зазначити, що будь які заперечення (скарги) щодо складання акту перевірки №1786/15-53-17-1/НОМЕР_10 від 28.03.2014 року до контролюючих органів не надходили); сума кредиторської заборгованості станом на 31.12.2016 року, зазначена особисто СГД ОСОБА_1 у довідці наданій до перевірки, становить 393911,03 грн.; загальна сума податкових зобовязань, визначених платником податків СГД ОСОБА_1 у податкових деклараціях з податку на додану вартість за 2014-2016 роки у рядку 1.1 колонки А декларацій становить 1241382 грн. (2014 рік 294275грн.; 2015 рік 496670грн.; 2016 рік 450437грн) . При заповненні податкових декларації, а саме визначення податкових зобовязань з ПДВ підприємець ОСОБА_1 виконувала вимоги п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами і доповненнями, де визначено, що датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг) вважається дата, яка припадає на податкових період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг- дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Тобто при формуванні податкових зобовязань з ПДВ за 2014-2016 роки СГД ОСОБА_1 застосовувала правило події, що сталася раніше, а саме при наданні послуг оренди дати актів про надані послуги на загальну суму 1241382 грн.

Враховуючи вищевказане та дані показники декларації про майновий стан за 2014-2016 роки, даних декларацій по ПДВ за 2014-2016 роки, дані акту перевірки №1786/15-53-17-1/НОМЕР_10 від 28.03.2014 року щодо стану дебіторської, кредиторської заборгованості станом на 31.12.2013 року, дані довідки СГД ОСОБА_1 щодо стану заборгованості на 31.12.2016 року, дані книги обліку доходів та витрат підприємця №1308 від 12.12.2013 року в акті зроблено висновки, що підприємцем фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму валового доходу за період перевірки на 205514,01 грн., так як надано послуг оренди приміщень, згідно актів про надані послуги та даних податкових декларацій з ПДВ на загальну суму 1241382грн., оплачено послуги, згідно даних книги обліку доходів та витрат підприємця №1308 від 12.12.2013 року та даних декларації про майновий стан за 2014-2016 роки на загальну суму 641956,96 грн., підтверджена кредиторська заборгованість СГД ОСОБА_1 на 31.12.2016 року у сумі 393911,03 грн., решта суми 205514,01 грн. отримана підприємцем готівкою та не облікована у книзі обліку доходів і витрат підприємця та відповідно не відображена у декларації про майновий стан за відповідний податковий період, чим порушено п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями та безпідставно занижено суму отриманих доходів за 2016 рік на 205514,01 грн.

Окрім того, в акті зазначено, що також до перевірки надано Договір оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року, укладений між субєктами господарювання ОСОБА_1 (надалі орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (надалі орендатор), зареєстрованим за адресою м.Одеса, Гагаринське платоАДРЕСА_3, реєстраційний номер НОМЕР_14. ОСОБА_2 п.1.1 зазначеного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у платне користування нежитлове приміщення №1, розташоване у багатоповерховому житловому будинку за адресою: Одеська область Овідіопольський район с.Мізікевича, вул.Жемчужна, буд.1, приміщення1. Пунктом 1.3 вище вказаного договору зазначено, що строк оренди складає 24 місяця, що починається з моменту підписання договору . Договір може бути пролонговано по письмовому зверненню Орендатора, на умовах погоджених з Орендодавцем. ОСОБА_2 до п.3.2 Договору: «Орендна плата є платежем, незмінним на увесь строк оренди і, не залежить від результатів господарської діяльності Орендатора. Орендатор зобовязаний сплачувати орендну плату навіть у випадках вимушеного простою своєї господарської діяльності до 10 числа поточного місяця, за винятком випадків, коли простій викликаний умисними діями та/або бездіяльністю Орендодавця.». Надано також Додаткову угоду №1 від 16.05.2016 року до договору оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року, згідно якої внесено зміни до п.3.1 Договору оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року та викладено у наступній редакції: «Орендна плата за повний календарний місяць оренди складає 23500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень.». Також надано до перевірки Додаткову угоду №1 від 16.05.2016 року до договору оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року, згідно якої внесено зміни до п.1.1 Договору і викладено у наступній редакції: «По діючому Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в платне користування нежитлове приміщення №1 (далі «Приміщення»), розташоване у багатоповерховому житловому будинку за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, с.Мізікевича, вул.Жемчужна, буд.1, приміщення1, загальною площею 339,9кв.м.». За користування приміщенням, згідно умов договору СГД ОСОБА_7 сплатив суми орендної плати за період з 16.05.2016 року по 16.12.2016 рік (23500,0грн.*7 місяців)= 164500,0грн., вказані суми орендної плати не включено підприємцем до складу валового доходу 2016 року, не відображено у книзі обліку доходів і витрат № 1308 від 12.12.2013 року. Отриманий підприємцем дохід - готівкою (так як, згідно виписок банку безготівкові розрахунки між субєктами у 2016 році не здійснювались) та не облікований у книзі обліку доходів і витрат підприємця та відповідно не відображена у декларації про майновий стан за 2016 рік, чим порушено п.177.2, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ із змінами та доповненнями та безпідставно занижено суму отриманих доходів за 2016 рік на 164500,0 грн.

Також в акті зазначено, що до перевірки СГД ОСОБА_1 надано книгу обліку доходів і витрат № 1308 від 12.12.2013 року, в якій у графах №4,10 на аркушах 19-25 до складу витрат 2015-2016 років включено суми оплати за послуги звязку згідно наступних документів, що підтверджують понесені витрати: у 2015 році - №71-20369682 від 30.09.2015 року у сумі 4583,33 грн.(без ПДВ); №72-23537428 від 04.11.2015 року у сумі 1000,00 грн.; №73-25640078 від 30.11.2015 року у сумі 2500,00грн.; №74-26595477 від 31.12.2015 року у сумі 2250,00 грн.; у 2016 році №76-3433573 від 29.02.2016 року у сумі 2083,33 грн.; - сторінка 21; №76-3433573 від 29.02.2016 року у сумі 2083,33 грн.; - сторінка 21(2) вдруге; №77-5261666 від 31.03.2016 року у сумі 2083,33 грн.; №78-6421165 від 30.04.2016 року у сумі 16000,00грн.; №82-16008299 від 31.08.2016 року у сумі 5583,33 грн.; №83-18238385 від 30.09.2016 року у сумі 2750,0 грн.; №84-19414556 від 31.10.2016 року у сумі 3416,67грн.; №85-21727120 від 30.11.2016 року у сумі 1359,90 грн., але до перевірки договір укладених між субєктами господарювання СГД ОСОБА_1 та ПрАТ «Київстар» не надано. ОСОБА_2 наданих до перевірки рахунків, виписаних ПрАТ «Київстар» зазначено, що рахунки виписано ФОП ОСОБА_1 на адресу вул.Успенська буд.39/1 м.Одеса Одеська область. Слід зазначити, що жодного документу на підтвердження підприємницької діяльності. оренди офісного приміщення чи надання в оренду приміщень від яких отримано дохід за адресою м.Одеса вул.Успенська 39/1 до перевірки не надано. ОСОБА_2 деталізованої інформації до наданих рахунків зазначено, що користувач сплачує послуги фіксованого телефонного звязку (абонентна плата), вихід внутрішньо мережеві дзвінки у межах створеної мережі по 14 номерах та вихідні міжміські дзвінки, за бізнес телефон фіксований телефонний звязок, доступ до мережі Інтернет. Також у деталізації послуг зазначено адреса надання послуг вул.Успенська 39/1 м.Одеса, тобто включені суми витрат звязку у 2015 році на суму 10333,33 грн. та у 2016 році на суму 35359,89 грн. не мають відношення до підприємницької діяльності СГД ОСОБА_1, яка отримувала дохід протягом 2014-2016 років від надання в оренду нерухомості, розташованої за адресою м.Одеса вул.Грецька ? та АДРЕСА_4.

Також подібний випадок, вказаний вище щодо безпідставного включення до складу валових витрат підприємця витрати за надані телекомунікаційні послуги, а саме до перевірки надано Акти-рахунки, виписані ТОВ НВП «Тенет» за надані телекомунікаційні послуги на шість виділених ліній за адресою м.Одеса вул.Успенська 39/1, договір про надання послуг, укладений з ТОВ НВП «Тенет» до перевірки не надано: №57474/09.2015 від 30.09.2015 року на суму 1075,83 грн. (аркуш 19 книги обліку); №57474/12.2015 від 31.12.2015 року на суму 1006,66 грн. (аркуш 20 книги обліку); №57474/02.2016 від 28.02.2016 року на суму 863,33 грн. (аркуш 21 книги обліку); №57474/03.2016 від 31.03.2016 року на суму 885,00 грн. (аркуш 21 книги обліку); №57474/04.2016 від 30.04.2016 року на суму 882,50 грн. (аркуш 21 книги обліку); №57474/05.2016 від 31.05.2016 року на суму 383,33 грн. (аркуш 22 книги обліку); №57474/06.2016 від 30.06.2016 року на суму 761,67 грн. (аркуш 23 книги обліку); №57474/07.2016 від 31.07.2016 року на суму 678,33 грн. (аркуш 23 книги обліку); №57474/08.2016 від 31.08.2016 року на суму 690,0 грн. (аркуш 24 книги обліку); №57474/09.2016 від 30.09.2016 року на суму 689,17 грн. (аркуш 24 книги обліку); №57474/10.2016 від 31.10.2016 року на суму 688,33 грн. (аркуш 24 книги обліку); №57474/11.2016 від 30.11.2016 року на суму 689,17 грн. (аркуш 24 книги обліку).

Окрім того, в акті зазначали зазначено, що до перевірки не надано жодного документу, а саме трудового договору, угоди (договору) ЦПХ щодо залучення до підприємницької діяльності праці найманих осіб. Тобто включені суми витрат за надані телекомунікаційні послуги у 2015 році на суму 2082,49 грн. та у 2016 році на суму 7210,83грн. не мають відношення до підприємницької діяльності СГД ОСОБА_1, яка отримувала дохід протягом 2014-2016 років від надання в оренду нерухомості, розташованої за адресою м.Одеса вул.Грецька ? та АДРЕСА_4. Вище вказані суми витрат включено до складу декларації про майновий стан за 2015-2016 роки, але вище вказані послуги не відносяться безпосередньо до отриманого доходу від наданням послуг, тому включено до складу валових витрат безпідставно.

В результаті чого, зазначено в акті перевірки, підприємцем безпідставно завищено суми валових витрат на загальну суму 54986,54 грн., а саме за 2015 рік на 12415,82 грн., за 2016 рік на 42570,72 грн.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку 5 до податкової декларації, встановлено заниження на суму 428533,55 грн., а саме за 2015 рік на 15948,820 грн. та за 2016 рік на 412584,73грн.

Так, в акті зазначено, що СГД ОСОБА_1 надала до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік (вх.№ від 09.02.2016 року) та Додаток 4 до неї «Розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» (вх.№ від 09.02.2016 року) в якій зазначила наступне: у графі 8 Додатку Ф4 зазначена сума чистого оподатковуваного доходу 61841,85грн.; у рядку 3 Розділу ІІ Додатка Ф4 зазначена сума податку на доходи фізичних осіб 9276,28 грн.; у рядку 4 Розділу ІІ Додатка Ф4 зазначена річна сума авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб за попередній звітний період 30519,72 грн. Враховуючи зміни в податковому законодавстві, внесеними Законом України від 24.12.2015 року №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» до Податкового кодексу України, визначено, що авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються платником податку самостійно згідно з фактичними даними, зазначеними в Книзі обліку доходів і витрат, кожного календарного кварталу та сплачуються до бюджету до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом. У Додатку Ф4 для фізичних осіб-підприємців під час заповнення рядка 6 «розмір квартальних авансових платежів, що підлягає сплаті до бюджету у наступному за звітним році» не виникає обовязок розрахунку квартальних авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб та зазначається « 0». Сплачені протягом року авансові суми податку на доходи фізичних осіб обліковуються в особовій картці платника податку, як надмірно сплачені суми податку та враховуються платником при фактичній сплаті податку до бюджету за остаточним розрахунком податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік. Якщо результатом розрахунку авансового платежу за відповідний календарний квартал є відємне значення, то авансовий платіж за такий період не сплачується. Нарахування податкових зобовязань здійснюється за даними декларації за відповідний звітний (податковий) період загальною сумою за рік. Тобто сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, за результатами звітного (податкового) року відображається у рядку 1.1 додатку Ф2 та переноситься до графи 6 рядка 10.7 декларації. Платник податків у рядках 1.2-1.4 додатку Ф2 зазначає суму авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб; залишок суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті або поверненню з урахуванням сплачених авансових платежів, при цьому такі показники в особовому рахунку платника податків не відображаються. Графа 6 рядку 10.7 Декларації повинна дорівнювати рядку 5.1 розділу ІІ додатку Ф4 та відповідно відображатися у картці особового рахунку платника податку, як сума податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, що підлягає сплаті самостійно. Платник податку з врахуванням сум сплачених авансових платежів по податку на доходи фізичних осіб протягом року і визначає суму яку необхідно фактично сплатити до бюджету або не платити з врахуванням раніше сплачених платежів.

ОСОБА_2 акту перевірки СГД ОСОБА_1 за результатами річного декларування за 2015 рік повинна була відобразити у рядку 5.1 додатку Ф.4 та відповідно рядку 10.7 графи 6 Декларації суму податку на доходи фізичних осіб 9276,28 грн., яка б відповідно була нарахована у картці платника податку по коду бюджетного класифікації « 11010500» - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. З врахуванням раніше сплачених сум податку протягом 2015 року, які відображені у картці особового рахунку, як «переплата» - у підприємця не виникло б обовязку перераховувати додатково податок за результатами декларування, визначений декларації за 2015 рік. В порушення вище вказаного СГД ОСОБА_1 відобразила у рядку 5.1 додатку Ф.4 та відповідно рядку 10.7 графи 6 Декларації значення « 0» замість 9276,28 грн., у рядку 5.2 «сума надмірно сплаченого податку, що підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів або поверненню платника податку згідно з пп.177.5.3 п.177.5 ст.177» 4 та відповідно рядку 21 розділу IV Декларації значення 21243,44 грн. замість « 0», що в свою чергу вплинуло на лише на донарахування податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування 2015 року, але ще створило неправомірну переплату по податку на доходи фізичних осіб у сумі 30519,72 грн. В результаті порушення пп.177.5.1, пп.177.5.3. п.177.5 ст.177 Розділу ІV Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI із змінами та доповненнями та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 року №859, донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 30519,72 грн.

Як вбачається з ОСОБА_2 №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року перевіркою визначення оподатковуваного доходу встановлено заниження оподатковуваного (чистого) доходу на 428533,55 грн., а саме за 2015 рік на 15948,82 грн. та за 2016 рік на 412584,73 грн. В порушення п.177.1, п.177.2, п.177.4, п.177.5.1,п.177.11 ст.177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за перевіряємий період у сумі 107177,30 грн., а саме за 2015 рік у сумі 32912,05 грн. та за 2016 рік у сумі 74265,25 грн.

ОСОБА_2 №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року перевіркою дотримання самозайнятою особою обовязків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (надалі форма № 1ДФ) встановлено: СГД ОСОБА_1 уклала: -договір оренди №б/н від 01.08.2011 року з громадянином ОСОБА_8 (НОМЕР_15 виданий Шевченківським ОМ Приморського РО УМВД України, прописаний АДРЕСА_5) про надання в оренду приміщення №41, яке знаходиться у торгівельному центрі ОСОБА_7 «Афіна», загальною площею 150. кв.м для подальшого надання в суборенду. Приміщення є власністю ОСОБА_9, згідно свідоцтва про право власності. Орендна плата, згідно п.1.2 указаного договору, становить 1800,0 грн. щомісячно та додатково сплачує 15% податок на доходи фізичних осіб за Орендодавця. ОСОБА_3 приймання-передачи нежитлового приміщення до Договору оренди №б/н від 01.08.2011 року. ОСОБА_3 повернення нежитлового приміщення від 30.06.2014 року; договір оренди №б/н від 01.07.2014 року з громадянином ОСОБА_8 (пасп, прописаний АДРЕСА_5) про надання в оренду приміщення №41, яке знаходиться у торгівельному центрі ОСОБА_7 «Афіна», загальною площею 150. кв.м для подальшого надання в суборенду. Приміщення є власністю ОСОБА_9, згідно свідоцтва про право власності. Орендна плата, згідно п.1.2 указаного договору, становить 1800,0 грн. щомісячно та додатково сплачує 15% податок на доходи фізичних осіб за Орендодавця. ОСОБА_3 приймання-передачі нежитлового приміщення до Договору оренди №б/н від 01.07.2014 року. Дія договору з 01.07.2014 року по 31.05.2017 рік. До Приморської ДПІ ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді не надавала Звіти форми 1-ДФ. В ході перевірки встановлено, що СГД ОСОБА_1 орендувала приміщення у громадянина (згідно наданих до перевірки договорів оренди), але звіти форми №1-ДФ із зазначенням суми виплаченої орендної плати за ознакою доходу « 106» не надавала та не відображала, чим порушено: пп.б) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями. ОСОБА_2 умов вище вказаних договорів визначено у пункті 1.2 указаного договору, що орендна плата становить 1800,00 грн. щомісячно та додатково сплачує СГД ОСОБА_1 15 відсотків податок на доходи фізичних осіб за Орендодавця (громадянина ОСОБА_8А.). Орендна плата сплачується щомісячно до 20 числа поточного місяця протягом строку дії договору.

Зважаючи на що, в ОСОБА_2 №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року зроблено висновки, в порушення пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами СГД ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб із виплачених сум доходу (орендної плати) не утримала та не перерахувала до бюджету. Також порушуючи пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Під час перевірки встановлено, що за перевіряємий період нараховано орендної плати громадянину, згідно умов договору, у сумі 64800 грн. та відповідно не нараховано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 10368 грн. Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду, як визначено у пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами. В порушення пп.168.1.1, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи з фізичних осіб за 2014-2016 роки у сумі 10368,00 грн.

ОСОБА_2 акту порушуючи вимоги п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, де зазначено, що фізичні особи підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи СГД-фізична особа ОСОБА_1 при наданні декларації при 2016 рік не відобразила продаж нерухомого майна, як громадянина, а саме: ОСОБА_1 було здійснено продаж власного нерухомого майна на загальну суму 3035783,33 грн., утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 151789,10 грн. та перераховано до бюджету при нотаріальному посвідчені договору, згідно довідки наданої до перевірки СГД ОСОБА_1, та суму продажу нерухомого майна не відобразила у декларації посилаючись на п.179.2 ст.179 Податкового кодексу України, де зазначено, що обовязок платника податку вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи від продажу операцій продажу(обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу. Угоди (договори) продажу нерухомого майна, як громадянина - ОСОБА_1 до перевірки не надала.

Також в ході проведення перевірки встановлено порушення правильності визначення суми доходу, на який нараховується єдиний внесок, а саме: перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на які нараховується єдиний внесок, встановлено порушення, а саме: у 2015 р. занижено суму чистого доходу на 15948,82 грн. за рахунок заниження валового доходу та завищення суми валових витрат та за 2016 рік - на 387074,50 грн., детальний опис порушень викладено у п.2.1.2 даного акту перевірки. В ході перевірки правильності нарахування єдиного внеску з сум чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% (з 01.01.2016 року 22,0%), за 2014-2016 р.р. встановлено порушення.

ОСОБА_2 акту перевірки ФОП - фізичній особі ОСОБА_1 буде донараховано єдиний соціальний внесок на загальну суму 90690,64 грн., а саме за 2015 рік 5534,24 грн. та за 2016 рік 85156,40 грн.(з урахуванням максимального розміру доходів, на який нараховується єдиний соціальний внесок).

Також перевіркою встановлено, що СГД ОСОБА_1 є платником загальної системи оподаткування та відповідно до Закону 2464-VI повинен річні суми по ЄСВ зазначені у річних звітах сплачувати відповідно до 10 лютого наступного року, тобто: за 2013 рік до 10.02.2014 року; за 2014 рік до 10.02.2015 року; за 2015 рік до 10.02.2016 рік. Порушуючи вимоги п.8 ст.9 Закону 2464-VI із змінами та доповненнями СГД ОСОБА_1 надала до ДПІ звіт платника ЄСВ за 2015 рік із відображенням суми внеску до сплати у сумі 21459,12 грн. (вх.№ від 09.02.2016 року), але на звітну дату сума збору не сплачено, борг у сумі 21459,12 грн. погашено 18.02.2016 року, тобто з простроченням платежу до 10 днів.;

Окрім того згідно акту №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року в періоді з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року СГД ОСОБА_1 є платником військового збору відповідно до п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями. Перевіркою правильності визначення бази оподаткування військовим збором встановлено порушення, а саме: Військовий збір від здійснення підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 648,38 грн. строк оплати 19.02.2017 року, сплачено 17.02.2017 року. ОСОБА_1 було здійснено продаж власного нерухомого майна на загальну суму 3035783,33грн., утримано військовий збір та перераховано до бюджету при нотаріальному посвідчені договору. При наданні декларації про майновий стан за 2016 рік СГД ОСОБА_1 суму продажу нерухомого майна не відобразила у декларації посилаючись на п.179.2 ст.179 Податкового кодексу України, де зазначено, що обовязок платника податку вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи від продажу операцій продажу(обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу. У звязку з порушеннями, викладеними в пп.2.1 цього акту встановлено заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на 6428,0 грн.

В акті №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року встановлено, що за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року СПД ОСОБА_1 задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 1241382 гривні. Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період з 01.01.2014року по 31.12.2016 року встановлено їх заниження, а саме: СГД ОСОБА_1 у частині визначення сум податку на додану вартість в податковому зобовязанні та податковому кредиті застосовує правило «першої» події надання послуг, згідно актів про наданні послуги оренди. В ході перевірки правильності визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість встановлено заниження податкового зобовязання з ПДВ на загальну суму 32335,0 грн. Перевіркою достовірності відображених показників у поданих Деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1 - 8.4) за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року встановлено заниження задекларованих суб'єктом підприємницької діяльності показників у рядку (1-8.4) Декларації з податку на додану вартість на загальну суму 32334,62 грн., яке виникло з наступних причин: З червня 2015 року по серпень 2016 року встановлено заниження податкових зобовязань з ПДВ, а саме в ході перевірки надано запит до центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми нарахованих та виплачених доходів, згідно якого ОСОБА_1 нараховано та виплачено доходи ТОВ «Алькарім-буд» код 39109091 за ознакою доходу « 157» - як дохід, виплачений самозайнятій особі. До перевірки надано копія договору оренди частини приміщення №1/1 від 08.06.2015 року, укладеного з ТОВ «Алькарім-буд» (код 39109091), відповідно до умов якого ОСОБА_1 (код НОМЕР_10) адреса 65000, Україна АДРЕСА_1 є орендодавцем та надає у користування приміщення, загальною площею 21.1 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_6. Дія договору з 08.06.2015 року по 30.04.2018 рік. У пункті 4.1 даного договору зазначено, що за користування приміщенням орендатор сплачує грошові кошти в розрахунку 2000,0 (дві тисячі) грн. за кожний календарний місяць. Також до перевірки надано Договір оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року, укладений між субєктами господарювання ОСОБА_1 (надалі орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (надалі орендатор), зареєстрованим за адресою м.Одеса, Гагаринське платоАДРЕСА_3, реєстраційний номер НОМЕР_14 . ОСОБА_2 п.1.1 зазначеного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у платне користування нежитлове приміщення №1, розташоване у багатоповерховому житловому будинку за адресою: Одеська область Овідіопольський район с.Мізікевича, вул.Жемчужна, буд.1, приміщення1. Пунктом 1.3 вище вказаного договору зазначено, що строк оренди складає 24 місяця, що починається з моменту підписання договору . Договір може бути пролонговано по письмовому зверненню Орендатора, на умовах погоджених з Орендодавцем. ОСОБА_2 до п.3.2 Договору: «Орендна плата є платежем, незмінним на увесь строк оренди і, не залежить від результатів господарської діяльності Орендотора. Орендатор зобовязаний сплачувати орендну плату навіть у випадках вимушеного простою своєї господарської діяльності до 10 числа поточного місяця, за винятком випадків, коли простій викликаний умисними діями та/або бездіяльністю Орендодавця.». Надано також Додаткову угоду №1 від 16.05.2016 року до договору оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року, згідно якої внесено зміни до п.3.1 Договору оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року та викладено у наступній редакції: «Орендна плата за повний календарний місяць оренди складає 23500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень.» Також надано до перевірки Додаткову угоду №1 від 16.05.2016 року до договору оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року, згідно якої внесено зміни до п.1.1 Договору і викладено у наступній редакції: «По діючому Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в платне користування нежитлове приміщення №1 (далі «Приміщення»), розташоване у багатоповерховому житловому будинку за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, с.Мізікевича, вул.Жемчужна, буд.1, приміщення1, загальною площею 339,9кв.м.». Тобто за перевіряємий період нараховано дохід СГД ОСОБА_1 за послуги оренди в сумі 166616 грн. в т.ч. ПДВ 32335грн., але вказані суми податку на додану вартість підприємець не включила до бази оподаткування відповідного податкового періоду, чим порушила п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями. В результаті вище викладеного СГД ОСОБА_1 занижено податкове зобовязання з ПДВ за червень 2015 року серпень 2016 року у загальній сумі 4918,00 грн., а саме за червень 2015 року 256,00 грн., за липень 2015р 333,00 грн., за серпень 2015р.-333,00 грн., за вересень 2015р.-333,00 грн., за жовтень 2015р.-333,00 грн., за листопад 2015р.-333,00 грн., за грудень 2015р.-333,00 грн.,за січень 2016р.-333,00 грн., за лютий 2016р.-333,00 грн.,за березень 2016р.-333,00 грн., за квітень 2016р.-333,00 грн., за травень 2016р.-333,00 грн.,за червень 2016р.-4249,66 грн., за липень 2016р.-4249,66 грн.,за серпень 2016р.-4249,66 грн., за серпень 2016р.-3916,66 грн., за вересень 2016р.-3916,66 грн., за жовтень 2016р.-3916,66 грн., за листопад 2016р.-3916,66 грн., за грудень 2016р.-3916,66 грн. За період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 712479 гривень. Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року встановлено його завищення . До перевірки договір укладених між субєктами господарювання СГД ОСОБА_1 та ПрАТ «Київстар» не надано. ОСОБА_2 наданих до перевірки рахунків, виписаних ПрАТ «Київстар» зазначено, що рахунки виписано ФОП ОСОБА_1 на адресу вул.Успенська буд.39/1 м.Одеса Одеська область. Слід зазначити, що жодного документу на підтвердження підприємницької діяльності оренди офісного приміщення чи надання в оренду приміщень від яких отримано дохід за адресою м.Одеса вул.Успенська 39/1 до перевірки не надано. ОСОБА_2 деталізованої інформації до наданих рахунків зазначено, що користувач сплачує послуги фіксованого телефонного звязку (абонентна плата), вихід внутрішньо мережеві дзвінки у межах створеної мережі по 14 номерах та вихідні міжміські дзвінки, за бізнес телефон фіксований телефонний звязок, доступ до мережі Інтернет. Також у деталізації послуг зазначено адреса надання послуг вул.Успенська 39/1 м.Одеса, тобто включені суми придбаних послуг звязку до податкового кредиту відповідного звітного періоду у 2015 році на суму ПДВ 1178,17 грн. та у 2016 році на суму ПДВ- 5492,40грн. не мають відношення до підприємницької діяльності СГД ОСОБА_1, яка отримувала дохід протягом 2014-2016 років від надання в оренду нерухомості, розташованої за адресою м.Одеса вул.Грецька ? та АДРЕСА_7. Також подібний випадок, вказаний вище щодо безпідставного включення до складу валових витрат підприємця витрати за надані телекомунікаційні послуги, а саме до перевірки надано Акти-рахунки, виписані ТОВ НВП «Тенет» за надані телекомунікаційні послуги на шість виділених ліній за адресою м.Одеса вул.Успенська 39/1, договір про надання послуг, укладений з ТОВ НВП «Тенет» до перевірки не надано. В акті вказано, що до перевірки не надано жодного документу, а саме трудового договору, угоди (договору) ЦПХ щодо залучення до підприємницької діяльності праці найманих осіб. Тобто включені до складу податкового кредиту відповідного податкового період суми придбання телекомунікаційних послуг у 2015 році на суму ПДВ 1797,34 грн. та у 2016 році на суму ПДВ -1406,67грн. не мають відношення до підприємницької діяльності СГД ОСОБА_1, яка отримувала дохід протягом 2014-2016 років від надання в оренду нерухомості, розташованої за адресою м.Одеса вул.Грецька ? та АДРЕСА_4. Вище вказані суми податкового кредиту включено до складу декларації з ПДВ за 2015-2016 роки, але вище вказані придбані послуги не відносяться безпосередньо до підприємницької діяльності та отриманого доходу від наданням послуг, тому включено до складу податкового кредиту безпідставно.

В результаті вище викладеного в ОСОБА_2 №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року зроблено висновок, що позивачем порушено п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями та безпідставно завищено за 2015-2016 роки суму податкового кредиту з ПДВ на 9875,00 грн., а саме : у січні 2015 року на 247,00 грн., у лютому 2015 року - на 210,00 грн., у травні 2015 року -215,00 грн., у червні 2015 року -215,00 грн.,у липні 2015 року -215,00 грн., у вересні 2015 року -215,00 грн., у жовтні 2015 року -681,00 грн., у листопаді 2015 року -503,00 грн., у грудні 2015 року -474,00 грн., у січні 2016 року -639,00 грн., у лютому 2016 року-589,00 грн., у березні 2016 року -594,00 грн., у квітні 2016 року -1979,00 грн., у травні 2016 року -1991,00 грн., у червні 2016 року -77,00 грн., у липні 2016 року-1582,00 грн., у серпні 2016 року -136,00 грн., у вересні 2016 року -743,00 грн.

Крім того в ОСОБА_2 зазначено, що за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року суб'єктом підприємницької діяльності задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 102318 грн. Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року встановлено його заниження. В результаті викладеного порушено п.200.1 ст.200 Розділу V Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями: «Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.» та п.200.2 ст.200 Розділу V Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями: «При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені п.203.2 ст.203 (протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації). Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету.» та донараховано податок на додану вартість за 2015-2016 роки у сумі 42212,00 грн., а саме: за січень 2015р.-247,00 грн., за лютий 2015р.-210,00 грн., за травень 2015р.-215,00 грн., за червень 2015р.-471,00 грн., за липень 2015р.-548,00 грн., за серпень 2015р.-333,00 грн., за вересень 2015р.-548,00 грн., за жовтень 2015р.-1014,00 грн., за листопад 2015р,-836,00 грн., за грудень 2015р.-807,00 грн., за січень 2016р.-972,0грн., за лютий 2016р.-922,0 грн., за березень 2016р.-927,00 грн., за квітень 2016р-2312,00 грн., за травень 2016р.-2324,00 грн., за червень 2016р.-4327 грн., за липень 2016р.-4402 грн., за серпень 2016р.-4386 грн., за вересень 2016р.-4660 грн., за жовтень 2016р.-3917грн., за листопад 2016р.-3917 грн., за грудень 2016р.-3917 грн.

В ході перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно акту перевірки, встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме : від 30.04.2016 року ;4 та №5 на 10 календарних днів кожна, чим порушив п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями: «Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше пятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання».

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що у період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року СПД ОСОБА_1 не мала зареєстровані реєстратор розрахункових операцій. Розрахунки СГД ОСОБА_1 проводила у безготівковій формі, але згідно книги обліку доходів та витрат №1308 від 12.12.2013 року на аркушах №13-16 здійснено записи про отримані доходи у графі 3 «розмір отриманих доходів від здійснення діяльності (за день, місяць, квартал, рік)»: 31.01.2014 року -9515,47грн.; 31.05.2014 року 7311,68грн.; 31.01.2014року-13419,19грн.; 31.05.2014 року-12406,68грн.; 31.01.2014року 8143,59грн.; 31.05.2014 року-7485,47грн.;28.02.2014 року -7908,04грн.; 30.06.2014 року -7779,0грн.;28.02.2014року- 12978,07грн.; 30.06.214 року 12040,20грн.; 28.02.2014року- 8601,71грн.; 30.06.2014 року -6767,71грн.; 31.03.2014року-8407,60грн.; 31.07.2014 року - 12774,61грн.; 31.03.2014року- 13124,22грн.; 31.07.2014 року 7704,69грн.; 31.03.2014 року - 8192,54грн.; 31.08.2014 року 8542,01грн.; 30.04.2014 року-6571,88грн.; 31.08.2014 року 13089,26грн.; 30.04.2014 року - 12113,78грн.; 30.09.2014 року 8685,90грн.; 30.01.2014 року-6962,08грн.; 30.09.2014 року 12720,79грн.; 31.10.2014 року 6857,40грн.; 30.11.2014 року 11822,28грн.; 31.10.2014 року 12394,76 грн.; 31.12.2014 року 9484,85 грн.; 30.11.2014 року 6083,82 грн.; 31.12.2014 року 14353,53грн. Загальна сума отриманого доходу, відображеного у книзі обліку доходів та витрат №1308 від 12.12.2013 року за 2014 рік (аркуш№16) 294275,81 грн без ПДВ. Зазначена сума валового доходу відображена підприємцем у декларації про майновий стан вх.№ від 21.01.2015 року. ОСОБА_2 виписок банку ПАТ «Універсал-Банк» на рахунок 5109 надійшли кошти протягом 2014 року у загальній сумі 12262,31 грн. в т.ч ПДВ 2043,71 грн., а саме: 03.02.2014 року у сумі 6272,31грн. від СГД ОСОБА_10 за оренду 15.12.2014 року у сумі 5990,0грн. від СГД ОСОБА_11 за оренду. Інші кредитові надходження коштів за 2014 рік, згідно виписок банку відсутні, тобто в ході перевірки встановлено не проведення через реєстратори розрахункових операцій суми отриманого доходу в 2014 році в розмірі 284057,21 грн. Також до перевірки надано копія договору оренди частини приміщення №1/1 від 08.06.2015 року, укладеного з ТОВ «Алькарім-буд» (код 39109091), відповідно до умов якого ОСОБА_1 (код НОМЕР_10) є орендодавцем та надає у користування приміщення, загальною площею 21.1 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_6. Дія договору з 08.06.2015 року по 30.04.2018 рік. У пункті 4.1 даного договору зазначено, що за користування приміщенням орендатор сплачує грошові кошти в розрахунку 2000,0 (дві тисячі) грн. за кожний календарний місяць. ОСОБА_2 виписок банку, наданих до перевірки, розрахунки між субєктами господарювання у безготівковій формі у перевіряємому періоді відсутні, у книзі обліку доходів та витрат №1308 від 12.12.2013 року записи щодо отриманого доходу від ТОВ «Алькарім-буд» також відсутні, тобто розрахунки здійснено готівкою у червні 2015 року на суму 1533грн. та у липні 2015 року у сумі 2000,0грн. та не обліковані у книзі обліку доходів і витрат підприємця. Враховуючи порушення викладенні у п.2.1 даного акту перевірки, а саме дані показники декларації про майновий стан за 2014-2016 роки, даних декларацій по ПДВ за 2014-2016 роки, дані акту перевірки №1786/15-53-17-1/НОМЕР_10 від 28.03.2014 року щодо стану дебіторської, кредиторської заборгованості станом на 31.12.2013 року, дані довідки СГД ОСОБА_1 щодо стану заборгованості на 31.12.2016 року, дані книги обліку доходів та витрат підприємця №1308 від 12.12.2013 року підприємцем фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму валового доходу за період перевірки на 373547,01 грн., так як надано послуг оренди приміщень, згідно актів про надані послуги та даних податкових декларацій з ПДВ на загальну суму 1378465грн., оплачено послуги, згідно даних книги обліку доходів та витрат підприємця №1308 від 12.12.2013 року та даних декларації про майновий стан за 2014-2016 роки на загальну суму 641957,77 грн., підтверджена кредиторська заборгованість СГД ОСОБА_1 на 31.12.2016 року у сумі 393911,03 грн., решта суми 342599,20грн. отримана підприємцем готівкою та не облікована у книзі обліку доходів і витрат підприємця.

Враховуючи вищевказане, в ході перевірки встановлено не проведення через реєстратори розрахункових операцій суми отриманого доходу в 2014-2016 роках у розмірі657604,22 грн., чим порушено п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.95р. №265/95-ВР : «субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та /або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток), при продажу товарів (надання послуг) зобовязані проводити розрахункові операції через РРО.

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС в Одеській області від 19.06.2017 року № НОМЕР_1 форми Р; № НОМЕР_2 форми ПС; № форми Р; № НОМЕР_3 форми Д; № НОМЕР_4 форми Р; № НОМЕР_5 форми ПС; № НОМЕР_6 форми ПС; рішення від 19.06.2017 року № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 19.06.2017 року № Ф- НОМЕР_9, а також вважаючи дії суб'єкта владних повноважень ГУ ДФС в Одеській області, які визначаються у неприйнятті до уваги заперечень ФОП ОСОБА_1 на ОСОБА_2 № 476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року протиправними, позивач оскаржив їх в судовому порядку, звернувшись із вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до п.86.1 ст. 86 КАС України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. ОСОБА_3 (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 86.3 ст.86 Податкового кодексу України визначено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

ОСОБА_2 п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом пяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у звязку з необхідністю зясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем ОСОБА_3 перевірки №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року отримано представником ФОП ОСОБА_1 30.05.2017 року.

Як вже встановлено судом не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки 07.06.2017 року ФОП ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст.86 Податкового кодексу України подала письмові заперечення на акт №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року (т.1 а.с.66-75). Вказані заперечення адресовані ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області та Головному управління ДФС в Одеській області. ОСОБА_2 відтиску штампу у правому нижньому куті заперечень, ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області 07.06.2017 року

Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727 затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами.

Пунктом 6 Порядку №727 визначено, що у разі незгоди платника податків (керівника платника податків або уповноваженої ним особи) з висновками документальної перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) документальної перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному Податковим кодексом та Митним кодексом, до контролюючого органу, який проводив перевірку протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання (при проведенні документальної перевірки дотримання законодавства з питань державної митної справи - протягом 5 робочих днів з дня отримання) акта (довідки) документальної перевірки, які у разі їх подання стануть невід'ємною частиною (додатком) до акта (довідки) документальної перевірки.

Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом 7 робочих днів (для перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи - протягом п'яти робочих днів), що настають за днем їх отримання (днем завершення документальної перевірки, проведеної у звязку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 глави 4 розділу II Податкового кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Заперечення можуть бути винесені на розгляд передбачених пунктом 1 розділу V цього Порядку постійних комісій при відповідних контролюючих органах.

За результатами розгляду заперечень складається висновок, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) документальної перевірки висновки, факти та дані, щодо яких надано заперечення та/або додаткові документи платником податків, короткий зміст заперечень, перелік документів та їх зміст наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підбиваються підсумки щодо обґрунтованості заперечень та/або можливості врахування додаткових документів.

На підставі висновку складається обґрунтована письмова відповідь щодо результатів розгляду заперечень та/або додаткових документів, яка підписується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), та надсилається платнику податків у порядку, встановленому абзацом другим цього пункту.

З аналізу вищевикладеного суд прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_1 подала заперечення на акт перевірки до ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області з порушенням строків, визначених ст.86 Податкового кодексу України, а саме: на шостий день з дня, наступного за днем отримання акта. При цьому на розгляд до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків (ГУ ДФС в Одеській області) позивачем заперечення не подавались, а адресувала лише їх копію. Окрім цього, жодного доказу отримання на направлення на адресу ГУ ДФС в Одеській області копії заперечень на акт перевірки №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року у визначені строки позивачем не надано.

Відповідачем надано до суду копію листа від 08.06.2017 року про направлення на адресу позивача (АДРЕСА_8) повідомлення про дату та час розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 на акт, а також перший аркуш відповіді за результатами розгляду вказаних заперечень (т.2 а.с.129).

Таким чином, оскільки доказів подачі до ГУ ДФС в Одеській області заперечень на акт перевірки №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року позивачем не надано, зважаючи, що ГУ ДФС в Одеській області вжиті заходи щодо повідомлення ФОП ОСОБА_1 про дату розгляду заперечень, а також підготовлено відповідь за результатами розгляду вказаних заперечень, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання протиправними дії суб'єкта владних повноважень ГУ ДФС в Одеській області, які визначаються у неприйнятті до уваги заперечень ФОП ОСОБА_1 на ОСОБА_2 № 476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.

ОСОБА_2 п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Позивачем надано до суду копію книги №1308 від 12.12.2013 року обліку доходів і витрат фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (т.2 а.с.32-98).

Суд зазначає, що починаючи з звороту аркуша 16 вказаної книги (т.2 а.с.57) по зворот 24 аркуша вказаної книги (т.2 а.с.81) та частково на аркуші 25 (т.2 а.с.82) книги №1308 від 12.12.2013 року здійснено виправлення, а саме закреслено всі дані, які відображені на цих аркушах (відомості про розмір отриманого доходу від здійснення діяльності та щодо витрат виробництва та обігу за період 2014-2015 року.

Натомість нові відомості про розмір отриманого доходу від здійснення діяльності та щодо витрат виробництва та обігу за період 2014-2015 року позивачем внесені у книгу №1 обліку доходів і витрат фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 починаючи з 25 аркуша книги по 30 аркуші книги (т.2 а.с.82-92).

При цьому, як вбачається з акту перевірки, дані книги №1308 від 12.12.2013 року обліку доходів і витрат фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 були взяті до уваги під час перевірки в редакції, що передувала таким виправленням.

Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затверджено Наказом Міністерства доходів і зборі України 16.09.2013 року №481 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 року за №1686/24218.

Відповідно до п.1 Порядку №481 відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобовязані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Пунктом 3 Порядку №481 визначено, що у разі обрання самозайнятою особою ведення Книги у паперовому вигляді: 1) самозайнята особа зобовязана подати до контролюючого органу за основним місцем обліку примірник Книги, на титульному аркуші якої зазначаються: прізвище, імя та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), податкова адреса, номер та дата свідоцтва про право на здійснення незалежної професійної діяльності (за наявності); 2) книга прошнурована, пронумерована, безоплатно реєструється в контролюючому органі. Книга засвідчується підписом керівника або заступника контролюючого органу та скріплюється печаткою; 3) записи у Книзі виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою. Внесення виправлень здійснюється шляхом нового запису, який засвідчується підписом самозайнятої особи; 4) у разі необхідності реєстрації нової Книги протягом податкового (звітного) періоду записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи.

Вказаним порядком не визначено обмежень щодо періоду за який особа може здійснювати відповідні виправлення.

Однак, згідно порядку №481, новий запис повинен бути засвідченим підписом самозайнятої особи.

Виправлення, які здійснення ФОП ОСОБА_1 шляхом нових записів не засвідчені підписом самозайнятої особи.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016) визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Фізична особа підприємець на загальній системі оподаткування повинна надавати за результатами календарного року податкову декларацію про майновий стан і доходи, незалежно від того чи проводилась протягом звітного року підприємницька діяльність чи ні, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, в тому числі відомості про нерухоме та рухоме майно

ОСОБА_2 п.46.5 ст.46 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У такому ж порядку встановлюються форми податкових декларацій з місцевих податків і зборів, що є обов'язковими для застосування їх платниками (податковими агентами). Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу.

Форма спрощеної податкової декларації, що передбачена пунктом 49.2 статті 49 цього Кодексу, та порядок переходу платників податків на подання такої декларації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Форма, порядок та строки подання митної декларації, а також порядок прийняття контролюючим органом митної декларації визначаються з урахуванням вимог митного законодавства України.

Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов'язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.

Відповідно до ст.177.5 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Пунктом 179.1 ст.179 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п177.11 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Відповідно до 179.7 ст.179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом

У разі якщо у наступних податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 Податкового кодексу України 1095 днів) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених ст.102 Кодексу), він зобовязаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку (п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України).

ОСОБА_2 п.50.2 ст.50 Податкового кодексу України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

При цьому суд зазначає, що у статті 177 Податкового кодексу України такі випадки не визначено.

У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період (п.50.3 ст.50 Податкового кодексу України).

Порядок заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, визначений:

- Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 року №1395. зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2011 року за №1532/2070, яка втратила чинність 13.02.2012 року на підставі z0167-12;

- Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою Наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 року №793. зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.12.2013 року за №2179/24711, яка втратила чинність 17.11.2015 року на підставі z1298-15;

- Інструкцією щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 року №859, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 року за №1298/27743.

Як вже зазначалось вище, відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст. Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

З аналізу вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів ФОП ОСОБА_1 у період з 2014 року по 2016 рік було предметом перевірки за результатами якої відповідачем прийнято спірне рішення, то подання уточнюючих декларацій після її проведення не може вважатись самостійний виправленням помилок.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 21.01.2015 року подано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік (т.1 а.с.85-86). Вказана декларація прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.86) та розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2014 рік (т.1 а.с.87).

У податковій декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік у рядку 08 колонки V «Сума загального річного оподатковуваного доходу (рядок 01 колонки 3+рядок 02 +рядок 04) позивачем зазначено суму 294275,81 грн.

У податковій декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік у рядку 09 колонки V «Сума податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб позивачем (рядок 01 колонки 5+рядок 03.01+рядок 07) позивачем зазначено суму 7424,29 грн.

У рядку 13.01 колонки V «Сума податку, що підлягає сплаті до бюджету (позитивне значення (рядок 09- рядок 11-рядок 12-рядок) декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік позивачем зазначено 7424,29 грн.

ОСОБА_2 розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2014 рік сума чистого оподатковуваного доходу позивача складає 196723,06 грн.

У своєму адміністративному позові ФОП ОСОБА_1А, стверджує, що фактичні доходи за рік складають 10218,60 грн. та що сума доходу з фізичних осіб сплачена у більшому розмірі.

17 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік (т.1 а.с.98-99) та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2014 рік (т.1 а.с.100). На першому аркуші уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік міститься відтиск штампу ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області.

Суд зазначає, що квитанцію №2 про прийнята контролюючим органом цієї уточнюючої податкової декларації до суду не надано, а також, що вона була подана після проведення перевірки.

ОСОБА_2 уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2014 рік сума чистого оподатковуваного доходу позивача складає -182528,54 грн.

ФОП ОСОБА_1 08.02.2016 року подано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік (т.1 а.с.88-90). Вказана декларація прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.90) та розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2015 рік (т.1 а.с.87).

У податковій декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік у рядку 10 колонки ІІ «Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу, в тому числі (рядок 10.1+рядок 10.2+рядок 10.4+ рядок 10.5+рядок 10.6+рядок 10.7+рядок 10.8+рядок 10.9) позивачем зазначено, що сума доходів склала 131460,00 грн., сума податку, що підлягає сплаті самостійно військовий збір -927,63 грн.

У рядку 14 колонки ІІ податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2015 рік «Загальна сума фактичних витрат здійснених протягом звітного податкового року витрат» зазначено - 69618,15 грн.

ОСОБА_2 розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2015 рік сума чистого оподатковуваного доходу позивача складає 43225,50 грн.

17 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік (т.1 а.с.104-105) та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2016 рік (т.1 а.с.106). на першому аркуші уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік міститься відтиск штампу ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області.

ОСОБА_2 уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2015 рік сума чистого оподатковуваного доходу позивача складає -214648,57 грн.

Суд зазначає, що квитанцію №2 про прийнята контролюючим органом цієї уточнюючої податкової декларації до суду не надано, а також, що вона була подана вже після проведення перевірки.

ФОП ОСОБА_1 30.01.2017 року подано до ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік (т.1 а.с.93-95). Вказана декларація прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.95) та розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2016 рік (т.1 а.с.96).

У податковій декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік у рядку 10 колонки ІІ «Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу, в тому числі (рядок 10.1+рядок 10.2+рядок 10.4+ рядок 10.5+рядок 10.6+рядок 10.7+рядок 10.8+рядок 10.9) позивачем зазначено, що сума доходів склала 43225,50 грн., сума податку, що підлягає сплаті самостійно: податок на доходи фізичних осіб-7780,59 грн.; - військовий збір -648,38 грн.

У рядку 14 колонки ІІ податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік «Загальна сума фактичних витрат здійснених протягом звітного податкового року витрат» нічого не зазначено.

У рядку 14 колонки ІV податкової декларації про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_1 за 2016 рік «Сума надмірно сплаченого податку від провадження підприємницької діяльності, що підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів або поверненню платнику згідно з підпунктом 177.5.3 п.175.5 ст.177 Податкового кодексу України (рядок 5.2 додатка Ф4)» складає 21243,44 грн.

ОСОБА_2 розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2015 рік сума чистого оподатковуваного доходу позивача складає 61841,85 грн.

17 серпня 2017 року ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області подано уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік (т.1 а.с.101-102) та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2015 рік (т.1 а.с.109). на першому аркуші уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік міститься відтиск штампу ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області.

ОСОБА_2 уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2015 рік сума чистого оподатковуваного доходу позивача складає 48875,96 грн., сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатом звітного року складає 8797,67 грн., сума військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатом звітного року складає 733,14.

Суд зазначає, що квитанцію №2 про прийнята контролюючим органом цієї уточнюючої податкової декларації до суду не надано, а також, що вона була подана після проведення перевірки.

Оскільки подача позивачем уточнюючих декларацій про майновий стан і доходи за 2014, 2015,2016 роки та уточнюючих розрахунків податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих само зайнятою особою за 2014, 2015, 2016 року не може вважатись самостійний виправленням помилок, доказів їх прийнята контролюючим органом до суду не надано, а також зважаючи на те, що вони подані позивачем вже після проведення перевірки, суд не надає праву оцінку показникам, які у них відображені.

Як встановлено судом з акту перевірки №476/15-32-13-05/НОМЕР_10 від 30.05.2017 року та не заперечувалось позивачем СГД ОСОБА_1 уклала:

- договір оренди №б/н від 01.08.2011 року з громадянином ОСОБА_8 про надання в оренду приміщення №41, яке знаходиться у торгівельному центрі ОСОБА_7 «Афіна», загальною площею 150. кв.м для подальшого надання в суборенду. Приміщення є власністю ОСОБА_9, згідно свідоцтва про право власності. Орендна плата, згідно п.1.2 указаного договору, становить 1800,0 грн. щомісячно та додатково сплачує 15% податок на доходи фізичних осіб за орендодавця. ОСОБА_3 приймання-передачі нежитлового приміщення до Договору оренди №б/н від 01.08.2011 року. ОСОБА_3 повернення нежитлового приміщення від 30.06.2014 року.

- договір оренди №б/н від 01.07.2014 року з громадянином ОСОБА_8 про надання в оренду приміщення №41, яке знаходиться у торгівельному центрі ОСОБА_7 «Афіна», загальною площею 150. кв.м для подальшого надання в суборенду. Приміщення є власністю ОСОБА_9, згідно свідоцтва про право власності. Орендна плата, згідно п.1.2 указаного договору, становить 1800,0 грн. щомісячно та додатково сплачує 15% податок на доходи фізичних осіб за Орендодавця. Приміщення передано орендарю згідно акту приймання-передачі нежитлового приміщення до Договору оренди №б/н від 01.07.2014 року. Дія договору з 01.07.2014 року по 31.05.2017 рік. До Приморської ДПІ ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді не надавала звіти форми 1-ДФ, до суду копія вказаного звіту також не надана.

Відповідно до п.п.168.1.1-168.1.5 п.168.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Підпунктом б п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Пунктами 2.1 та 2.2 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13.01.2015 №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556 визначено, що податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається. Якщо останній день строку подання податкового розрахунку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем. Граничні строки подання податкового розрахунку можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені Кодексом. Податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду (2.2).

Пунктом 1.3 Порядку№4 визначено, що дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також військовий збір, передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу.

Відповідно до п.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податковгго кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IVцього Кодексу.

Відповідно до 167 КАС України (в редакції від 20.09.2015 року ) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

З 01.01.2016 р. відповідно до Закону України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» введена єдина ставка податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО) 18 відс. замість колишніх 15 і 20.

Таким чином ФОП ОСОБА_1 як податковий агент повинна була нарахувати та перерахувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 10368 грн. (орендна плата за місяць 1800*15%*24(з січня 2014 року по грудень 2015 року)+(орендна плата за місяць 1800*18%*12(з січня 2016 року по грудень 2016 року).

Оскільки ні під час перевірки, ні під час усього строку розгляду справи позивачем не надано доказів сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 10368 грн., суд дійшов висновку, що позивачем порушено пп.168.1.1, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність прийняття ГУ ДФС в Одеській області податкового повідомлення-рішення № форми «Д» від 19.06.2017 року, яким позивачу за порушення пп.168.1.1, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у загальному розмірі 17941,50 грн., з яких: 10368,00 грн. за податковим зобовязанням; 7573,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Відповідно до п.п.53.3.3 п.53.3 ст.53 Податкового кодексу України Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

ОСОБА_2 п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Зважаючи на висновки суду про те, що ФОП ОСОБА_1 як податковий агент повинна була нарахувати та перерахувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 10368 грн. та, в свою чергу, подати звіт форми 1-ДФ, оскільки такий обовязок позивачем не виконано, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення № форми «ПС», яким до позивача на підставі п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. (т.1.с.77) є обґрунтованим, а отже позовні вимоги в частині його скасування не підлягають задоволенню.

Окрім того, судом встановлено, що 08.06.2015 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «Алькарім-буд» (Орендар) укладено договір оренди частини приміщення №1/1, відповідно до умов якого орендодавець передає орендарю в платне користування приміщення загальною площею 21.1 кв. метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 (т.1 а.с.413-414).

Пунктом 4 вказаного договору визначено, що орендар за користування майном сплачує орендодавцю грошові кошти з розрахунку 20000,00 грн. за коден календарний місяць на підставі договору.

ОСОБА_2 п.5 Договору №1/1, він вступає в силу 08.06.2015 року і діє до 30.04.2018 року.

Позивачем надано до суду акт надання послуг №8 від 31.08.2016 року, який складено на виконання Договору №1/1 від 08.06.2015 року та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 30.06.2015 року складено на виконання Договору №1/1 від 08.06.2015 року (т.1 а.с.415-416).

З вказаних актів вбачається, що орендодавцем є фізична особа ОСОБА_1, а не позивач як фізична особа-підприємець.

Також позивачем надано до суду договір оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року, укладений між ОСОБА_1 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (орендар) (т.1 а.с. 421-424)

ОСОБА_2 п.1.1 вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає - у платне користування нежитлове приміщення №1, розташоване у багатоповерховому житловому будинку за адресою: Одеська область Овідіопольський район с.Мізікевича, вул.Жемчужна, буд.1, приміщення1. Пунктом 1.3 вище вказаного договору зазначено, що строк оренди складає 24 місяця, що починається з моменту підписання договору . Договір може бути пролонговано по письмовому зверненню орендатора, на умовах погоджених з орендодавцем. ОСОБА_2 до п.3.2 Договору: «Орендна плата є платежем, незмінним на увесь строк оренди і, не залежить від результатів господарської діяльності орендатора. Орендатор зобовязаний сплачувати орендну плату навіть у випадках вимушеного простою своєї господарської діяльності до 10 числа поточного місяця, за винятком випадків, коли простій викликаний умисними діями та/або бездіяльністю Орендодавця.»

До вказаного договору №30/11К від 13.05.2016 року складено: додаткову угоду №1 від 16.05.2016 року (т.1 а.с.425), згідно якої внесено зміни до п.3.1 Договору оренди нежитлового приміщення №30/11К від 13.05.2016 року та викладено у наступній редакції: «Орендна плата за повний календарний місяць оренди складає 23500 (двадцять три тисячі пятсот) гривень.»; додаткову угоду №2 від 16.05.2016 року (т.1 а.с.425), згідно якої внесено зміни до п.1.1 Договору і викладено у наступній редакції: «По діючому Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в платне користування нежитлове приміщення №1 (далі «Приміщення»), розташоване у багатоповерховому житловому будинку за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, с.Мізікевича, вул.Жемчужна, буд.1, приміщення1, загальною площею 339,9кв.м.»

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Алькарім-буд», ФОП ОСОБА_5 (орендарями) у перевіряємий період укладались договори оренди, при цьому, ОСОБА_1 у вказаних правочинах брала участь не як фізична особа підприємець, а як фізична особа.

Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. (ч.2)

Статтю 320 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, здавання в оренду власного нерухомого майна може здійснюватися фізичними особами яку межах підприємницької діяльності, так і шляхом виконання норм п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України без реєстрації орендодавця фізичною особоюпідприємцем.

Відповідно до пп.14.1.54 п. 14.1 ст.54 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів.

За п. 177.6 Податкового кодексу України, якщо підприємець на загальній системі оподаткування отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності у межах обраних ним видів такої діяльності, то такі доходи оподатковуються як доходи звичайної фізичної особи - не підприємця (за правилами розділу IV Податкового кодексу України).

Фізична особа ОСОБА_1, яка отримала доходи від надання нерухомого майна в оренду по договорам з ТОВ «Алькарім-буд», ФОП ОСОБА_5, повинна подати декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу за податковою адресою, тобто за місцем реєстрації, згідно з паспортними даними за базовий звітний (податковий) період до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV Кодексу.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, позивач як фізична особа, що здає в оренду власне майно іншій особі, не зобовязана у даних правовідносинах брати участь як підприємець, а лише повинна сплачувати податок від отриманої суми доходу та подавати декларацію про майновий стан і доходи за наслідками звітного року.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими висновки акту про те, що за перевіряємий період нараховано дохід СГД ОСОБА_1 за послуги оренди в сумі 166616 грн. в т.ч. ПДВ 32335грн., але вказані суми податку на додану вартість підприємець не включила до бази оподаткування відповідного податкового періоду, чим порушила п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень № форми «ПС» та № форми «ПС»,суд виходить з наступного

З прийняттям Податкового Кодексу України фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, керуються нормами ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI із змінами та доповненнями та застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України від 06.07.95 р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у разі здійснення готівкових розрахунків (п. 177.10 Податкового кодексу України).

Вимоги Закону про РРО поширюються на всіх суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

В ході перевірки відповідачем встановлено не проведення через реєстратори розрахункових операцій суми отриманого доходу в 2014 році в розмірі 284057,21 грн. Однак, збоку відповідача не надано до суду доказів отримання ФОП ОСОБА_1 вказаних грошових сум у готівковій форма.

Фактичною підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень слугували також висновки акту перевірки про заниження розмір дохід позивачем за період 2015-2016 рік, а саме: під час перевірки встановлено, що позивачем отримано прибуток у більшому розмірі, ніж зазначено у податкових деклараціях та у книзі обліку доходів та витрат, зважаючи, що у безготівкові формі вказані грошові кошти ФОП ОСОБА_1 не надходили, то вони надходили готівкою.

Зважаючи, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем отриманого доходу визнані судом необґрунтовані, оскільки з боку відповідача не надано до суду доказів отримання ФОП ОСОБА_1 грошових сум у готівковій форма, суд вважає, що податкові повідомлення рішення № форми «ПС» та № форми «ПС» є такими, що підлягають скасуванню.

Як встановлено судом, в акті перевірки зазначено, що включені позивачем суми витрат за надані телекомунікаційні послуги у 2015 році на суму 2082,49 грн. та у 2016 році на суму 7210,83грн. не мають відношення до підприємницької діяльності СГД ОСОБА_1, яка отримувала дохід протягом 2014-2016 років від надання в оренду нерухомості, розташованої за адресою м.Одеса вул.Грецька ? та АДРЕСА_4. Вище вказані суми витрат включено до складу декларації про майновий стан за 2015-2016 роки, але вище вказані послуги не відносяться безпосередньо до отриманого доходу від наданням послуг, тому включено до складу валових витрат безпідставно. В результаті чого підприємцем безпідставно завищено суми валових витрат на загальну суму 54986,54 грн., а саме за 2015 рік на 12415,82 грн., за 2016 рік на 42570,72 грн.

У своєму адміністративному позові (уточненому) позивач зазначає, що не заперечує щодо даного висновку (т.2 а.с.8).

Загальний порядок формування податкового кредиту з ПДВ як для юридичних осіб, так і для фізичних осіб, зареєстрованих платниками ПДВ, регламентується ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями. Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Таким чином, до податкового кредиту фізичної особи підприємця, платника ПДВ, який надає в оренду нерухоме майно, можливе включення сум ПДВ, нарахованих (сплачених) у звязку з придбанням послуг звязку, телекомунікаційних послуг, за умови підтвердження відповідних витрат та відображення їх в бухгалтерському та податковому обліку.

Відповідно до пп.„д п.186.3 ст.186 р.V Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями місцем постачання телекомунікаційних послуг, а саме: послуг, повязаних з передаванням, поширенням або прийманням сигналів, слів, зображень та звуків або інформації будь-якого характеру за допомогою дротових, супутникових, стільникових, радіотехнічних, оптичних або інших електромагнітних систем звязку, включаючи відповідне надання або передання права на використання можливостей такого передавання, поширення або приймання, у тому числі надання доступу до глобальних інформаційних мереж, вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як субєкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.

Оскільки висновки контролюючого органу про те, що включені до складу податкового кредиту відповідного податкового період суми придбання телекомунікаційних послуг у 2015 році на суму ПДВ 1797,34 грн. та у 2016 році на суму ПДВ -1406,67грн. не мають відношення до підприємницької діяльності СГД ОСОБА_1, яка отримувала дохід протягом 2014-2016 років від надання в оренду нерухомості, розташованої за адресою м.Одеса вул.Грецька ? та АДРЕСА_4 обґрунтовані тими ж доводами, що і доводи про завищення суми витрат за надані телекомунікаційні послуги у 2015 році на суму 2082,49 грн. та у 2016 році на суму 7210,83грн., зважаючи, що позивач не надав жодного доказу в спростування вищевикладене, суд вважає, що такі висновки є обґрунтованими.

Як вже встановлено судом, перевіряючі дійшли висновку про завищення ФОП ОСОБА_1 суми витрат за 2015 рік у розмірі 12415,82 грн. та у 2016 році у розмірі 42570,71 грн. віднісши до їх складу витрати на придбання телекомунікаційних послуг у ТОВ НВП «Тенет» та ПрАТ «Київстар». Вказана обставина не заперечується позивачем.

Також під час перевірки відповідачем встановлено заниження отриманого ФОП ОСОБА_1 суми доходу за 2015 рік на 3533,00 грн. по правовідносинам з ТОВ «Алькарін-буд» та у розмірі 164500,00 грн. по правовідносинам з ФОП Коцієвським. В обґрунтування висновку про завищення відповідачем доходу за 2016 рік у розмірі 25514,01 грн. (т.1 а.с.27) відповідачем жодного доказу та обґрунтованих пояснень до суду не надано.

Таким чином здійснивши розрахунок судом встановлено, що загальний дохід ФОП ОСОБА_1 за період 2015-2016 роки склав 347681,96 грн. ( за 2015 рік склав 131460,00 грн. + за 2016 рік склав 216221,96 грн.).

Загальна сума витрат ФОП ОСОБА_1 за період 2015-2016 роки склала 187628,07 грн. (57202,33 грн. за 2015 рік +130425,74 грн. за 2016 рік).

Отже, сума чистого доходу позивача, що складається з різниці між документально підтвердженими доходами та витратами за період 2015-2016 роки склала 160053,89 грн. (347681,96 грн.- 187628,07 грн.). Чистий дохід у 2015 році склав 74257,67 2,33), чистий дохід у 2016 році склав 85796,22 (216221,96-13425,74)

Вирішуючи питання про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № форми «Р», яким позивачу за порушення п.п. 1.2 п. 16-11, п.1.4 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання за платежем: військовий збір у загальному розмірі 9582,19 грн., з яких: 6428,00 за податковим зобовязанням; 3154,19 за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.78), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-11 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (далі - Кодекс) визначено, що обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

ОСОБА_2 п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку збору 1.5 відс., визначену п.п. 1.3 п. 161 підрозділом 10 розділу ХХ Перехідних положень Кодексу. ОСОБА_2 з п. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Оскільки чистий дохід позивача за період 2015-2016 роки склав 160053,89 грн., то відповідно до вищевказаних норм Податкового кодексу України позивач повинен сплатити військовий збір за період 2015-2016 роки у розмірі 2400,80. (за 2015 рік у розмірі 74257,67 грн.*1,5% =1113,86; за 2016 рік у розмірі 85796,22 грн *1,5% = 1286,94).

В той час, позивачем сплачено військовий збір за даний період у розмірі 1576,01.

Таким чином, сума військового збору, що підлягає додатковій сплаті до бюджету складає 824,7 грн. (2400,80-1576,01).

ОСОБА_2 розрахунку, кий наданих з боку відповідача (т.2 а.с.126) до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію по військовому збору у розмірі 239,33 грн. по ставці 25% та у розмірі 6188,77 грн. по ставці 50% як за повторне порушення.

Зважаючи на те, що вказані порушення були виявлені контролюючим органом під час однієї перевірки, то застосування санкції за повторне порушення в межах однієї перевірки є необґрунтованим.

Зважаючи на вищевказані висновки щодо повноти сплати ФОП ОСОБА_1 військового збору від здійснення підприємницької діяльності у перевіряємий період, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № форми «Р» підлягає скасуванню в частині збільшено суму грошового зобовязання за платежем: військовий збір за податковим зобовязанням у розмірі 5303,30 (6428,00-824,7) та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2948,01 грн., 3154,19 (824,7 *25%)).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 згідно п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є платником єдиного внеску

ОСОБА_2 з п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону,встановлюється у розмірі 34,7% (22,0% з 01.01.2016 року) визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Статтю 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що обєктом нарахування єдиного внеску є, зокрема, суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п'яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

ОСОБА_2 ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

ОСОБА_2 ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції від 09.12.2015 року) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток)

Відповідно до п.2 ст.9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат доходу, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Мінімальний страховий внесок сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується дохід та підлягає сплаті, за який нараховується дохід та підлягає сплаті.

Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює 17-ти розмірам прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

За результатами перевірки, відповідач дійшов висновку, що сума єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у розмірі 34,7%, з 01.01.2016 року 22,0% (грн.) за даними звітів позивача складає, 117188,48 грн., за даними ж перевірки - 207879,12 грн. (2014 рік 86219,76 грн., 2015 рік - 26993,36 грн., 2016 рік 94666 грн.) Тобто, що ФОП ОСОБА_1 порушено п.п.2.1 п. 2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого позивачу донараховано 90690,64 грн. (2015 рік 5534,24 грн.; 2016 рік - 85156,40 грн.).

Судом з досліджених доказів встановлено, що сума єдиного податку, яка підлягала нарахуванню за 2015 рік складає 25767,41 грн. (74257,67*34,7%).

В своє чергу, сума єдиного податку, яка підлягала нарахуванню за 2016 рік складає 18875,17 грн. (85796,22*22,0%).

Таким чином сума єдиного внеску, яка підлягала нарахуванню позивачу за перевіряє мий період у загальному розмірі складає: 130862,34 грн., з яких: 86219,76 грн. за 2014 рік; 25767,41 грн. за 2015 рік; 18875,17 грн. за 2016 рік.

Отже сума єдиного внеску, яка підлягає донарахуванню ФОП ОСОБА_1 за перевіряє мий період складає 13673,86 грн. (130862,34 117188,48). З яких 4308,29 грн. за 2015 рік, 9365,57 за 2016 рік.

19 червня 2016 року ГУ ДФС в Одеській області виставлено ФОП ОСОБА_1 вимогу №Ф- про виплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 90690,67 грн.

Зважаючи на висновки суду про те, що сума єдиного внеску, яка підлягає донарахуванню ФОП ОСОБА_1 за перевіряє мий період складає 13673,86 грн., суд вважає, що податкова вимога від 19.06.2017 року №Ф- підлягає скасуванню в частині сплати суми недоїмки з єдиного внеску у розмірі 77016,81 грн.(90690,67-13673,86 грн).

З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що відсоткова ставка штрафної санкції по єдиному соціальному внеску від підприємницької діяльності складає: 15% - за 2015 рік; 10% - за 2016 рік.).

Таким чином до позивача повинна бути застосована штрафна санкція по єдиному соціальному внеску від підприємницької діяльності за 2015 рік у розмірі 646,24 грн. (4308,29 грн.*15%), за 2016 рік у розмірі 936,56 грн.(9365,57*10%), що у загальному розмірі складає 1582,80 (646,24 грн.+936,56 грн.).

В той же час, згідно рішення № до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію у розмірі 7762,94 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення № від 19.06.2017 року, яким до позивача донараховано 90690,64 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 9345,74 грн. (т.1 а.с.83) підлягає скасуванню в частині донарахування позивачу єдиного внеску у розмірі 77016,78 грн. (900690,6-77016,78) та в частині застосування штрафної санкції 7762,94 грн. (9345,77 грн.-1582,80).

Надаючи правову оцінку рішенню № від 19.06.2017 року, яким до позивача на підставі п.9 ст.9, ч.10 п.2. ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за несплату або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на на загальнообовязкове державне соціальне страхування застосовано штрафну у розмірі 4291,82 грн. (т.2 а.с.127), суд виходить з наступного.

Частиною 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до п.9 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обчислення і сплата єдиного внеску за платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюються платниками, зазначеними у пункті 1частини першої статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на які внесок нарахований.

Відповідно до ч.10 ст. 29 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

ОСОБА_2 ч.11 ст. 29 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум; Пункт 2 частини одинадцятої статті 25 із змінами, внесеними згідно із Законом № 77-VIII від 28.12.2014\

3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Ті самі дії, вчинені платником єдиного внеску, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом.

Відповідач стверджує, що ФОП ОСОБА_1 є платником загальної системи оподаткування та відповідно до Закону 2464-VI повинна суми по ЄСВ зазначені у річних звітах сплачувати відповідно до 10 лютого наступного року, тобто: за 2013 рік до 10.02.2014 року; за 2014 рік до 10.02.2015 року; за 2015 рік до 10.02.2016 рік. Порушуючи вимоги п.8 ст.9 Закону 2464-VI із змінами та доповненнями СГД ОСОБА_1 надала до ДПІ звіт платника ЄСВ за 2015 рік із відображенням суми внеску до сплати у сумі 21459,12 грн. (вх.№ від 09.02.2016 року), але на звітну дату сума збору не сплачено, борг у сумі 21459,12 грн. погашено 18.02.2016 року, тобто з простроченням платежу до 10 днів.

З наданого до суду платіжного доручення №9 від 18.02.2016 року судом встановлено, що позивачем 18.02.2016 року перераховано 21459,12 грн. на рахунок ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області із зазначенням у графі призначення платежу: «*;101;; ЄФС фізичних осіб за 2015 рік ОСОБА_1 без ПДВ; Сума 21459,12 грн.» (т.2 а.с.30). вказане платіжне доручення прийнято установою банку 18.02.2016 року.

Отже, позивачем здійснено сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з порушенням, визначених ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» строку, а отже, рішення №6931305 від 19.06.2017 року є правомірним та позовна вимога в часині його скасування не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № форми «Р», суд виходить з наступного.

Загальний порядок формування податкового кредиту з ПДВ як для юридичних осіб, так і для фізичних осіб, зареєстрованих платниками ПДВ, регламентується ст. 198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями. Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, до податкового кредиту фізичної особи підприємця, платника ПДВ, який надає в оренду нерухоме майно, можливе включення сум ПДВ, нарахованих (сплачених) у звязку з придбанням послуг звязку, телекомунікаційних послуг, за умови підтвердження відповідних витрат та відображення їх в бухгалтерському та податковому обліку.

Відповідно до пп.„д п.186.3 ст.186 р.V Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями місцем постачання телекомунікаційних послуг, а саме: послуг, повязаних з передаванням, поширенням або прийманням сигналів, слів, зображень та звуків або інформації будь-якого характеру за допомогою дротових, супутникових, стільникових, радіотехнічних, оптичних або інших електромагнітних систем звязку, включаючи відповідне надання або передання права на використання можливостей такого передавання, поширення або приймання, у тому числі надання доступу до глобальних інформаційних мереж, вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як субєкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.

Податкове повідомлення-рішення № форми «Р», якими позивачу за порушення п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 52765,00 грн., з яких: 44212,00 грн. за податковим зобовязанням; 10553,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.80), прийнято відповідачем на підставі висновків про безпідставне віднесення сум податкового кредиту по правовідносинам позивача з ПрАТ «Київстар» та ТОВ НВП «Тенет», а також зважаючи на невідображення сум ПДВ у податковій звітності по правовідносинам позивача як фізичної особи з ТОВ «Алькарім-буд» та ФОП ОСОБА_5.

ОСОБА_2 розрахунку (т.2 а.с.126) ГУ ДФС в Одеській області застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 25% за порушення п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України.

Сума ПДВ у податковій звітності по правовідносинам позивача як фізичної особи з ТОВ «Алькарім-буд» та ФОП ОСОБА_5, що, на думку відповідача підлягає сплаті ФОП ОСОБА_12 складає 32335,00 грн.

Суд вважає, що в частині визначення позивачу податкових зобовязань з ПДВ по правовідносинам ОСОБА_1 ТОВ «Алькарім-буд» та ФОП ОСОБА_5 є необґрунтованим, оскільки вона як фізична особа не є платником цього податку у розумінні положень ст.180 Податкового кодексу України.

В своє чергу, оскільки суми податкового кредиту по витратам за послуги телекомунікаційного звязку визначені позивачем безпідставно, в цій частині ГУ ДФС в Одеській області правомірно збільшено позивачу суму податку на додану вартість.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № форми «Р», якими позивачу за порушення п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 52765,00 грн., з яких: 44212,00 грн. за податковим зобовязанням; 10553,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, в частині визначення позивачу грошового зобовязання за податковим зобовязанням у розмірі 32335,00 грн. та в частині визначення позивачу грошового зобовязання у розмірі за штрафними (фінансовими) санкціями 8083,75 грн. (32335,00*25%) є необґрунтованим, а отже підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню № форми «Р», яким позивачу за порушення п.177.1, п.177.2, п.177.4, п.177.5.1, ст.177.11 ст.177, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фіз. осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 133971,62 грн., з яких: 107177,3 грн. за податковим зобовязанням; 26794,32 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.76), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI із змінами і доповненнями, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 ст.167 цього Кодексу .

Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків (з 01.01.2016 року -18 %) бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Перевіркою визначення оподатковуваного доходу встановлено заниження оподатковуваного (чистого) доходу на 428533,55 грн., а саме за 2015 рік на 15948,82 грн. та за 2016 рік на 412584,73 грн.

Суд частково не погоджується з такими висновками податкового органу, виходячи з того, що відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця, а як вже встановлено вище, перевіряючи дійшли хибного висновку щодо розміру його заниження позивачем.

Обєктом оподаткування вказаним податком у 2015 році є чистий дохід, який, як вже встановлено судом отримано позивачем у 2015 році у розмірі 74257,67 грн., а відсотковою ставкою оподаткування 15%, отже, сума податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 рік повинна складати 11138,65 грн.

Контролюючим органом за 2015 рік донараховано позивачу податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 32912,00 грн., з яких 4936,80 грн. у відсотковому співвідношенні до обєкта оподаткування (11668,6 згідно даних перевірки) та 30519,72 грн. зважаючи на допущенні помилки при заповненні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік (вх.№ від 09.02.2016 року) та Додаток 4 до неї «Розрахунок податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» (вх.№ від 09.02.2016року).

В свою чергу позивачем визначено суму податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 рік у розмірі 9276,27 грн.

В акті зазначено, що за результатами річного декларування за 2015 рік позивач помилково не відобразила у рядку 5.1 додатку Ф.4 та відповідно рядку 10.7 графи 6 Декларації суму податку на доходи фізичних осіб 9276,28 грн. Натомість ФОП ОСОБА_1 відобразила у рядку 5.1 додатку Ф.4 та відповідно рядку 10.7 графи 6 Декларації значення « 0» замість 9276,28 грн., у рядку 5.2 «сума надмірно сплаченого податку, що підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх платежів або поверненню платника податку згідно з пп.177.5.3 п.177.5 ст.177» 4 та відповідно рядку 21 розділу IV Декларації значення 21243,44 грн. замість « 0», що створило неправомірну переплату по податку на доходи фізичних осіб у сумі 30519,72 грн.

В спростування вищевказаних тверджень ФОП ОСОБА_1 надано до суду копії платіжних доручено про сплату авансового платежу по податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік. З боку відповідача не надано до суду доказів сплати вищевказаних сум на невірний рахунок. Оскільки порушення порядку заповнення податкової декларації в даному випадку не може бути підставою для донарахування по податку на доходи фізичних осіб, суд дійшов висновку, що твердження ГУ ДФС в Одеській області про заниження розміру податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік є необґрунтованими з цих підстав.

З аналізу вищевикладеного, ФОП ОСОБА_1 зменшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 рік у розмірі 1862,38 (11138,65 грн.-9276,27 грн.).

Контролюючий орган за 2016 рік донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 74265,25 грн.

Однак, оскільки обєктом оподаткування вказаним податком є чистий дохід у розмірі 85796,22 грн., а відсотковою ставкою оподаткування 18%, то сума податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2016 рік повинна складати 15443,32 грн.

В свою чергу позивачем визначено суму податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2016 рік у розмірі 7780,59 грн.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зменшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2016 рік у розмірі 7665,73 (15443,32-7780,59).

Сума грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування повинна складати (15443,32 (2016 рік)+11138,65 грн. (2015 рік).

Отже позивачем зменшену суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 9528,11 грн.(1862,38(2015 рік)+7665,73 (2016).

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення рішення № форми «Р» підлягає скасуванню в частині збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фіз. осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 122061,20 грн., з яких: 97649,20 грн.(107177,30 - 9528,1) за податковим зобовязанням; 24412 грн. (26794-9528*25%) за штрафними (фінансовими) санкціями.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_2 із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАС України). ОСОБА_2 із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкту владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення рішення № форми «Р», в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фіз. осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 122061,20 грн., з яких: 97649,20 грн. за податковим зобовязанням; 24412 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «Р», в частині збільшено суму грошового зобовязання за платежем: військовий збір у загальному розмірі 8251,31 грн., з яких: за податковим зобовязанням у розмірі 5303,30 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2948,01 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «Р» в частині визначення ФОП ОСОБА_1 грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 40418,75 грн., з яких: за податковим зобовязанням у розмірі 32335,00 грн. та в частині визначення позивачу грошового зобовязання у розмірі за штрафними (фінансовими) санкціями 8083,75 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «ПС», яким до позивача на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, п.1 ст.13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № форми «ПС», яким до позивача на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1867735,05 грн.

Скасувати рішення № від 19.06.2017 року в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафної санкції 7762,94 грн.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми «Ф» №5, а саме: зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині визначення сплати суми недоїмки з єдиного внеску у розмірі 77016,81 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вовченко O.A.