Справа № 818/1032/17
Суддя: C.О. Бондар
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 р. справа № 818/1032/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Алексеєнко Є.А.
представника відповідача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу № 818/1032/17
до Головного територіального управління юстиції у Сумській області
про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо ненадання відповіді на його запит від 05.06.2017р. незаконною, а також зобовязати відповідача надати доступ до публічної інформації на його запит від 05.06.2017, а саме: надіслати на його електронну адресу інформацію про П.І.Б. усіх осіб, які працювали в районних у Сумській області відділах державної виконавчої служби за період з 11.08.2010 по день надання відповіді на запит із зазначенням посад, які ці особи обіймали та періоду знаходження цих осіб на таких посадах. Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Сумській області на свою користь судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн. та в разі задоволення позову відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановити судовий контроль за виконанням рішення, встановивши строк для подачі звіту про виконання судового рішення. Свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2017 він звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, який був отриманий останнім 13.07.2017, проте станом на день звернення до суду з позовною заявою позивач жодної відповіді від Головного територіального управління юстиції у Сумській області на свій запит не отримав, що суперечить вимогам ч. 1, ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Також зазначає, що підстави для відмови в задоволенні запиту у розумінні ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у розпорядника інформації відсутні та позивачу не надіслано листа про таку відмову.
Позивач та його представник, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи (а.с.134-136), в судове засідання не зявилися, надіславши поштою клопотання (а.с.137-138) про розгляд справи за наявними в ній доказами без їх участі в разі неявки в судове засідання.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував (а.с.54-59, 95-96), пояснивши, що інформація була надана ОСОБА_2 своєчасно шляхом направлення на адресу електронної пошти, вказану у запиті, що підтверджується скріншотами відповідних сторінок. Неотримання запитувачем публічної інформації відбулося не через дії Головного територіального управління юстиції у Сумській області, а через недобросовісні дії (надання недійсної електронної адреси, на яку прохалося надати відповідь) позивача, що вбачається зі змісту звіту про не доставку електронного повідомлення. Зазначив, що витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню внаслідок того, що позивач не обґрунтував їх розміру (у звязку з подачею шести аналогічних позовів) та не надав належних і допустимих доказів про їх понесення. Оскільки, на його думку, відсутні підстави для задоволення позову, то у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення згідно з ч.1 ст.267 КАС України та у стягненні судових витрат необхідно відмовити.
Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Стаття 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" гарантує, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Тобто, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб'єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.
З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2017 ОСОБА_2 засобами поштового звязку було направлено запит на отримання інформації до Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо про П.І.Б. усіх осіб, які працювали в районних у Сумській області відділах державної виконавчої служби за період з 11.08.2010 по день надання відповіді на цей запит із зазначенням посад, які ці особи обіймали та періоду знаходження цих осіб на таких посадах (а.с.9-10).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.
Частинами 4,5 цієї ж статті визначено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:
1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;
3) мотивовану підставу відмови;
4) порядок оскарження відмови;
Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» ненадання відповіді на запит на інформацію є самостійною підставою для оскарження бездіяльності розпорядника інформації.
Під час розгляду справи встановлено, що надісланий позивачем запит було отримано відповідачем 13.06.2017 (а.с.11), на який 16.06.2017 надано відповідь, де вказано, що «у Головного територіального управління юстиції у Сумській області в процесі виконання владних повноважень, передбачених чинним законодавством, не створювалась та не відображалась в будь-яких документах запитувана Вами інформація про П.І.Б. усіх осіб, які працювали в районних у Сумській області відділах державної виконавчої служби за період з 11.08.2010 по день надання відповіді на запит, із зазначенням посад, які ці особи обіймали, та періоду знаходження цих осіб на таких посадах.
Окрім того, номенклатурою Головного територіального управління юстиції у Сумській області не передбачено ведення відповідної справи» (а.с.61).
Отже, станом на момент надання відповіді електронна пошта запитувача була недійсною, а відтак доставка на неї кореспонденції була неможливою.
Згідно з ч.5 ст.19 Закону України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію має містити:
1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Зі змісту вказаних норм вбачається, що контактна інформація (поштова адреса чи адреса електронної пошти, а також номер засобу зв'язку) необхідна для того, щоб розпорядник інформації мав змогу надіслати запитувачу відповідь на актуальну адресу.
Слід зауважити, що у своєму запиті позивач просив надіслати йому інформацію саме електронною поштою, що і було зроблено посадовою особою відповідача у даному випадку.
Положеннями Закону України «Про доступ до публічної інформації» не передбачено обовязку розпорядника інформації перевіряти наявність чи відсутність скасування адреси електронної пошти запитувача публічної інформації, вказаної у запиті.
Після отримання запиту про інформацію перевіряється дотримання вимог до нього, передбачених частиною п'ятою статті 19 Закону N2939-VI , в тому числі і щодо зазначення в ньому поштової адреси або адреси електронної пошти, а також номера засобу зв'язку, якщо такий є, а не правильність їх написання чи дійсність.
Таким чином, відповідь на запит про отримання публічної інформації була надана ОСОБА_2 у встановлений законом строк, а її фактичне не отримання запитувачем відбулося не через протиправну бездіяльність ГТУЮ у Сумській області, а внаслідок власної помилки позивача зазначення ним недійсної електронної адреси, на яку повинна надсилатися відповідь.
Крім того, щодо суті відповіді про не створення та не відображення в будь-яких документах запитуваної позивачем інформації необхідно відмітити, що номенклатурою Головного територіального управління юстиції у Сумській області не передбачено ведення відповідної справи, отже, для відповіді на запит ОСОБА_2 таку інформацію довелося б створити, зібрати та надати, доклавши значні інтелектуальні зусилля, що не відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" публічної інформації, визначеним у ч.1 ст. 1 Закону України від 13 січня 2011 року N 2939-VI "Про доступ до публічної інформації".
Даний висновок щодо застосування адміністративними судами положень законодавства про доступ до публічної інформації міститься в п.1.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року N10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», де зокрема вказано, що аналіз цього визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону N 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях.
Як роз'яснено в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10, не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти.
Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.
В п. 9.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" вказано, що збереженість на матеріальних носіях як головна властивість інформації (частина перша статті 1 Закону № 2939-УІ) означає, що вона повинна бути викладена у письмовій, аудіовізуальній, електронній чи іншій матеріальній формі та зафіксована відповідно на папері, магнітній, кіно-, фотоплівці, оптичному диску або іншому носієві (абзац четвертий статті 1 Закону України від 9 квітня 1999 року №595-ХІУ «Про обов'язковий примірник документів», абзац перший частини першої стаття 25 Закону України від 25 червня 1991 року №1264-ХП «Про охорону навколишнього природного середовища»). Із цієї властивості випливає, що на момент виникнення правовідносин щодо неї публічна інформація повинна бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом діяльності.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює відносин зі створення публічної інформації; предметом його регулювання є діяльність з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) на момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї.
Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Наведене вище свідчить про відсутність протиправної відмови в наданні інформації на запит, оскільки відповідь на поставлене позивачем у запиті питання об'єктивно потребує створення нової інформації, значних інтелектуальних зусиль з її аналізу та впорядкування, та відповідач в межах своєї компетенції і у визначений законом строк розглянув запит ОСОБА_2 від 05.06.2017, а також повідомив його про причини, які не дають можливості її надати.
Щодо посилань позивача на пункти 2,9 розділу ІІ, пункти 2,4 розділу ІІІ Порядку ведення та зберігання особових справ державних службовців, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 22.03.2016 №64, та на Інструкцію щодо заповнення Особової картки державного службовця, затверджену наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 №156, суд зазначає, що в межах заявлених позовних вимог суд не перевіряє правильності ведення відповідачем діловодства щодо кадрового обліку своїх працівників, оскільки це не є предметом розгляду даної справи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в їх задоволенні, внаслідок чого відсутні підстави і для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення згідно з ч.1 ст.267 КАС України та для стягнення судових витрат на користь позивача за надання правової допомоги.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання незаконною бездіяльності Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_2 від 05.06.2017; зобовязання Головного територіального управління юстиції у Сумській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_2 від 05.06.2017, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_2 інформацію про П.І.Б. усіх осіб, які працювали в районних у Сумській області відділах державної виконавчої служби за період з 11.08.2010 по день надання відповіді на запит із зазначенням посад, які ці особи обіймали та періоду знаходження цих осіб на таких посадах; стягнення судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7040 грн. відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя C.О. Бондар

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2017 року.