Справа № 806/2487/17
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Житомир справа № 806/2487/17

категорія 8.3.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

представника позивача Фурса А.П.,

представника відповідача та третьої особи Татарчука А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Бекон" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, про скасування податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 року № , № ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати податкове повідомлення - рішення Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 03.10.2016 року № ;

- скасувати податкове повідомлення - рішення Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 03.10.2016 року № .

В обґрунтування позову зазначає, що незаконність та необґрунтованість податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту перевірки № 3573/12-04 від 17.06.2016 та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, доведена та встановлена відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 року у справі № 806/299/17, а тому податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 року № та № підлягають скасуванню.

Представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях на позов (а.с. 62-64) зазначивши, що здійснюючи перевірку податкової звітності позивача представники Житомирської ОДПІ діяли в межах повноважень наданим ДФС податковим законодавством, а посилання позивача на мораторій, запроваджений п. 3 р. ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" є неприйнятними, оскільки положення зазначеного Закону не передбачають заборону (зупинення) проведення камеральних перевірок, а також не передбачають зупинення здійснення податковим органом контрольних функцій (обов'язків) незалежно від будь яких обставин. Також додав, що є помилковою позиція позивача щодо строків сплати податкового зобов'язання та часткової сплати податкового зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток ТОВ "Еко-Бекон", за результатами якої складено акт №3573/1204 від 17.06.2016 (а.с.44-46), яким встановлено порушення платником податків терміну сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України в сумі 182736 із затримкою від 20 до 76 календарних днів.

На підставі акту Житомирською ОДПІ прийнято податкові повідомлення- рішення від 27.07.2016 № та №.

Вищевказані податкові повідомлення - рішення позивачем в адміністративному порядку було оскаржено до Головного управління ДФС у Житомирській області.

За результатами розгляду скарги, ГУ ДФС у Житомирській області 28.08.2016 року прийнято рішення № 836/6/06-30-10-07-07 (а.с. 26-29), згідно якого останній:

"скасовує податкове повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 27.07.2016 № про застосування штрафної санкції в частині 2000 грн., а в іншій частині - в сумі 2000 грн. без змін;

залишає без змін податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2016 про застосування штрафної санкції в сумі 28547 грн.;

додатково застосовує штрафну санкцію в сумі 4000 грн. за несвоєчасну сплату податку на прибуток (20%)".

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДФС у Житомирській області позивач подав скаргу до ДФС України, за результатами розгляду якої 27.09.2016 року прийнято рішення №20872/6/99-99-11-03-01-25 (а.с. 30-31), яким залишено без змін податкові повідомлення- рішення Житомирської ОДПІ від 27.07.2016 № та № з урахуванням рішення ГУ ДФС у Житомирській області, прийнятого за розглядом первинних скарг, а скаргу - без задоволення.

03.10.2016 відповідачем на підставі акту камеральної перевірки № 3573/1204 від 17.06.2016 прийняті податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № (а.с. 13), яким за затримку на 20 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 20 000 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 2000 грн.;

- (а.с. 14), яким за затримку на 38 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 20 000 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 4000 грн.

Податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2016 постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2017 року по справі № 806/299/17, яка набрала законної сили 26.06.2017 року (а.с.32-43), визнано протиправним та скасовано.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.2 ст. 46 ПК України, платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність (крім малих підприємств) у порядку, передбаченому для подання податкової декларації. Платники податку на прибуток, малі підприємства, віднесені до таких відповідно до Господарського кодексу України, подають разом з річною податковою декларацією річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації.

Пунктом 137.1 статті 137 ПК України встановлено, що податок на прибуток підприємств нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 137.3 ст. 137 ПК України, відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в п. 57.1 1 ст. 57 та п. 141.4 ст.141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

ТОВ "Еко-Бекон" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств в електронній формі № від 28.02.2016 за 2015 рік, у якій товариством визначено самостійно до сплати грошове зобов'язання у розмірі 182736,00 грн.(а.с.15-16) та сплатило частинами: 10.03.2016 - 20000 грн.; 28.03.2016 - 20000 грн.; 30.03.2016 - 20000 грн.; 31.05.2016 - 60000 грн.; 07.06.2016 - 30000 грн.; 08.06.2016 - 16000 грн.; 14.06.2016 - 16736 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями. (а.с.18-25).

До висновку про несвоєчасність сплати позивачем грошового зобов'язання у розмірі 182736,00 грн. відповідач дійшов внаслідок проведення камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до п. 76.1 та п. 76.2 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Тобто камеральна перевірка перевіряє данні задекларовані в податковій звітності і її предметом не може бути своєчасність сплати податків, яка, згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, є предметом документальної перевірки, умови, порядок призначення та проведення якої суттєво відрізняються від камеральної перевірки.

Пунктом 3 Перехідних положень Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" передбачено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 01 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що законодавець встановив заборону на проведення органами ДФС України будь-яких перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках за попередній рік.

Варто зазначити, що обмеження стосовно здійснення перевірок (в частині їх здійснення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються лише підприємств з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Суд зауважує, що відповідачем не надано доказів належності позивача до платників податків, на яких зазначені вище обмеження щодо їх перевірки не поширюються та не надано доказів щодо наявності дозволу Кабінету Міністрів України, заявки позивача, рішенням суду або підстав, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, для проведення перевірки позивача з питань своєчасності реєстрації податкових накладних.

Таким чином суд приходить до висновку, що проводячи камеральну перевірку позивача, оформлену актом №3573/1204 від 17.06.2016, на підставі якого прийняті спірні рішення, відповідач діяв неправомірно.

Крім того, суд погоджується з думкою представника позивача, що контролюючим органом при застосуванні штрафних санкцій не дотримано п. 31 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Так, пунктом 31 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.

Суд зауважує, що повнота сплати податку на прибуток передбачає і своєчасність такої сплати.

Тому, зважаючи на приписи п. 31 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, суд вважає, що за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов'язання з податку на прибуток за 2015 рік Товариство не може бути притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а податкові повідомлення - рішення Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 03.10.2016 року № та № підлягають скасуванню.

Беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 94 КАС України, позивачу належить присудити понесені ним судові витрати в сумі 1600 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 03.10.2016 № , № .

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Еко-Бекон" понесені ним судові витрати у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 23 жовтня 2017 р.