Справа № 650/434/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 650/434/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Коваль В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі Великоолександрівське відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП від 22 березня 2017 року серії БР № 416694.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначив, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом і не повинен був предявляти працівникам поліції посвідчення водія відповідної категорії.

Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, вважаючи, що судом першої інстанції неповно досліджені та зясовані обставини, що мають значення для вирішення справи ОСОБА_1 просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

За клопотанням апелянта про розгляд справи за його відсутності, а також беручи до уваги відсутність клопотань від осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи за їх участю, справа розглянута відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України в порядку письмового провадження.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 22 березня 2017 року посадовою особою відповідача складено протокол про скоєння позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

На підставі протоколу, інспектором поліції прийнята постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у розмірі 425 грн.

Як вбачається зі змісту вказаних матеріалів позивач 22 березня 2017 року о 19 годині керував транспортним засобом ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Мала Олександрівка по вул. Миру без посвідчення водія відповідної категорії «В», чим порушив вимоги п.2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Також, матеріалами справи встановлено, що одночасно з викладеним правопорушенням, позивачу інкримінується те, що він у той же день та в той же період часу керував зазначеним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, від перевірки на алкотестер на місті зупинки транспортного засобу чи медичного огляду на стан спяніння відмовився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, позивач не виконав вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2 КУпАП.

Протоколи про скоєння позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП були направлені до суду першої інстанції для прийняття рішення.

Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 травня 2017 року провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 було закрито за відсутністю в його діях складу перелічених адміністративних правопорушень.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов, допитавши правопорушника, свідків, які наполягали на тому, що позивач не керував транспортним засобом, а знаходився в ньому в якості пасажира. Суд зазначив, що субєкт владних повноважень не надав належних та допустимих доказів, які б довели вину ОСОБА_1 у скоєнні наведених вище правопорушень.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови, яка є предметом оскарження в даному судовому провадженні, суд першої інстанції виходив з доведеності вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП та зазначив, що його ствердження, що він не був водієм, а пасажиром транспортного засобу ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 є спробою уникнути від покарання.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, не відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Стаття 72 КАС України встановлює підстави для звільнення від доказування.

Зокрема, відповідно до ч.4 вказаної статті вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми, прямо вказує на те, що обов'язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок.

Така обов'язковість поширюється на питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені, зокрема у постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Водночас суд першої інстанції, розглядаючи даний адміністративний позов, не звернув увагу на те, що на момент прийняття ним рішення, набрала законної сили постанова у справі про адміністративний проступок, якою встановлено, що позивач не керував транспортним засобом, належні та допустимі докази, які б це підтверджували субєктом владних повноважень не надані.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суду першої інстанції було відомо про вказану постанову, оскільки ухвалою від 04 травня 2017 року, було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та за ст. 122-2 КУпАП.

При цьому, мотивуючи вказану ухвалу, суд зазначив, що неможливий розгляд даного спору до вирішення спору щодо винуватості позивача у скоєнні правопорушень за ч.1 ст.130 та за ст. 122-2 КУпАП.

Проте, поновивши провадження у справі і вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не дав правової оцінки постанові у справі про адміністративний проступок та зробив протилежний висновок про те, що позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 без відповідних документів.

Апелянт обґрунтовано посилається на те, що преюдиціальність дає привілей стороні у справі повторно не доказувати такі факти для обґрунтування своїх позовних вимог, а іншій стороні не дає права спростовувати ці факти іншими засобами доказування.

Поряд з цим колегія суддів наголошує на тому, що преюдиціально встановлені факти є обставинами, які були встановлені на основі доказів у іншій, попередньо розглянутій справі.

Всі ці докази пройшли процесуальний порядок доведення: збір, перевірку та оцінку.

Висновки, зроблені на підставі цих доказів лягли в основу судового рішення, що набрало законної сили.

Отже, з викладеного слідує висновок про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є підставою для скасування рішення та прийняття нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 20 червня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова