Справа № 803/1314/17
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Справа № 803/1314/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Володимир-Волинська ОДПІ, відповідач) про зобовязання провести нарахування та виплату недонарахованої індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року у розмірі 12748,85 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював в Нововолинській обєднаній державній податковій Головного управління ДФС у Волинській (далі Нововолинська ОДПІ), правонаступником якої є відповідач. В порушення законодавства відповідач з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року не проводив індексацію заробітної плати позивача, про що свідчить акт перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області про додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №03-21-021/0462 від 09.11.2012 року. У звязку з цим Нововолинською ОДПІ у повному обсязі не нараховувалась та не виплачувалась позивачу індексація заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року, тому позивачем недоотримано 12748,85 грн. заробітної плати, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, враховуючи те, що відповідачем не донараховано позивачу суму індексації заробітної плати, тому він просить нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року.

У письмових запереченнях на адміністративний позов від 17.10.2017 року (а.с.46-47) представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що заробітна плата є багатоскладовою категорією, що в свою чергу впливає на правильне обчислення її індексації. Ключовим моментом, що впливає на проведення індексації грошових доходів є віднесення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи до такої, що носить постійний характер або навпаки.

Представник відповідача вказує на те, що позивач посилається у позовній заяві на рішення суду у справі №2а/0370/4007/12 за позовом Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Волинської області Державної податкової служби до Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області про визнання протиправним та скасування припису. Проте, представник відповідача зауважує, що в жодному з судових рішень у згаданій справі не описуються події (факти), що стосуються позивача, а тому такі судові рішення не містять преюдиційних обставин для вирішення даного спору. Крім того, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення визначається для кожного працівника індивідуально.

З метою встановлення можливих порушень вимог нормативно-правових актів про оплату праці з боку службових осіб Нововолинської ОДПІ комісією, створеною Державною податковою службою у Волинській області, було проведено службове розслідування. За його результатами складено висновок від 10.12.2012 року №72/14-009, в якому, між іншим, також не зафіксовано жодного порушення, вчиненого позивачем, або Нововолинською ОДПІ. Тобто, як в позивача, так і в відповідача відсутні документи (докази), що підтверджують правомірність заявлених позовних вимог.

Крім того, в розрахунку суми індексації, що є додатком до позову, нарахування індексації проведено як за повні місяці роботи. При цьому, не враховано фактично відпрацьовані дні та дні в які позивач перебував у відпустці, лікарняному, що вплинуло на розмір індексації, яка нараховується лише за фактично відпрацьований час.

Також представник відповідача звертає увагу на те, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати нараховується у зв'язку із порушенням строків її виплати (тобто, вже нарахованої, але не виплаченої в строки, передбачені чинним законодавством). Оскільки позивачем заявлена вимога про нарахування компенсації щодо оспорюваних сум (індексації заробітної плати), тому підстави для такої компенсації відсутні.

На підставі наведеного представник вважає позовні вимоги безпідставними, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.

В судове засідання позивач не прибув, проте надіслав суду клопотання від 17.10.2017 року про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги підтримує повністю, при цьому зазначає, що виплати заборгованості по індексації заробітної плати від відповідача не отримував.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні проти позову, просить у його задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 23.03.2005 року по 19.08.2013 працював на різних посадах у Нововолинській ОДПІ, правонаступником якої є відповідач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 року № 892 Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби. Зокрема, згідно з додатком 2 до вказаної постанови Нововолинську обєднана державну податкову інспекцію Головного управління ДФС приєднано до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС. Зазначене підтверджується копією наказу Нововолинської ОДПІ від 23.03.2005 року №17-о про призначення на посаду ОСОБА_2, копією наказу Нововолинської ОДПІ від 19.08.2013 року №25-о про звільнення ОСОБА_2, довідкою Володимир-Волинської ОДПІ від 05.09.2017 року №353/03-16-04-26 (а.с.9, 12-14).

З матеріалів справи слідує, що у період з 25.09.2012 року по 12.10.2012 року на виконання звернення Управління Служби безпеки України у Волинській області від 19 вересня №54/3-4802 посадовою особою Володимир-Волинської ОДФІ проведено перевірку дотримання вимог чинного законодавства України при нарахуванні та виплаті індексації грошових доходів службовим особам Нововолинської ОДПІ за період з 01.01.2008 року по 01.08.2012 року, за результатами якої складено довідку від 12.10.2012 року (а.с.58-62).

Перевіркою встановлено порушення Нововолинською ОДПІ виконання вимог Закону України Про індексацію грошових доходів населення, що призвело до недоотримання працівниками Нововолинської ОДПІ індексації заробітної плати за період з 01.01.2008 року по 01.08.2012 року на загальну суму 182754, 03 грн., в тому числі і позивачем.

На підставі висновків перевірки Володимир-Волинської ОДФІ прокуратурою Волинської області на адресу територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області (далі ТДІПП у Волинській області) направлено лист від 05.11.2012 року №07/1-1367 вих. 12, згідно з яким доручено провести перевірку дотримання законодавства про оплату праці службовими особами Нововолинської ОДПІ.

09.11.2012 року інспектором ТДІПП у Волинській області проведено перевірку дотримання Нововолинською ОДПІ вимог Закону України Про оплату праці, у звязку з чим було складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 03-21-021/0462 (а.с.63-68) та винесено припис № 03-01-04/0462-0398 від 16.11.2012 року (а.с.69-73).

У вищевказаному приписі зазначено, що індексація заробітної плати проводилась з порушенням п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а саме при нарахуванні індексації заробітної плати кожне підвищення складової заробітної плати вважалось базовим без врахування того, що розмір належної індексації заробітної плати в даному місяці перевищував розмір підвищення доходів працівника, в результаті чого працівникам безпідставно було відмовлено в проведенні індексації доходів. У період з 01.01.2008 року по 01.08.2012 року на підставі наказів керівників Нововолинської ОДПІ працівникам проводились виплати, які носять стимулюючий характер, з одночасним не нарахуванням і виплатою індексації, яка носить обовязковий характер, що суперечить вимогам статей 22, 33 Закону України Про оплату праці. У звязку з виявленими порушеннями, приписано, зокрема, дотримуватись вимог п. 2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року №526 (а.с.72).

Судом встановлено, що вищезазначений припис був оскаржений Нововолинською ОДПІ в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.10.2015 року, у справі №2а/0370/4007/12 у задоволенні адміністративного позову Нововолинської ОДПІ до ТДІПП у Волинській області про визнання протиправним та скасування припису інспекції з питань праці від 16.11.2012 року №03-01-04/0462-0398 в частині зазначення порушень, зокрема, щодо дотримання вимог п. 2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, та Постанови Кабінету міністрів України від 13.06.2012 року № 526 відмовлено повністю (а.с.18-30).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України Про оплату праці, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до пунктів 2.2.7, 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5, суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Таким чином, суми індексації заробітної плати та компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати є складовими частинами заробітної плати (додатковою заробітною платою).

Відповідно до статті 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, які згідно зі статтею 19 цього ж Закону є обовязковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Статтею 33 Закону України Про оплату праці встановлено, що у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі Закону №1282-ХІІ), згідно з нормами статей 1, 2 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною другою статті 233 КЗпП України визначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні Конституційний Суд України від 15.10.2013 №9рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у звязку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Індекс споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників обчислюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078), згідно з пунктом 1-1 якого таке обчислення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції базовим місяцем вважається місяць, у якому мало місце таке підвищення.

Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить суму підвищення доходів випереджаючим шляхом у базовому місяці.

Вказаним Порядком також визначено, що індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, діючим законодавством встановлений обовязок для підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Як вбачається з матеріалів справи, приписом ТДІПП у Волинській області від 16.12.2012 №03-01-04/0462-0398, який є чинний та не скасований в судовому порядку, встановлено, що основним нормативним документом, який регулює умови оплати праці установи - Нововолинської ОДПІ є постанова Кабінету Міністру України 09.03.2006 №268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів. Відповідно до зазначеного нормативного документу останнє підвищення посадових окладів працівників відбулось у лютому 2008 року, а тому базовим періодом для обчислення індексації заробітної плати працівників, які працюють в установі з лютого 2008 року і в яких не зростали доходи на суму, що перевищує розмір індексації, є лютий 2008 року.

Перевіркою встановлено, що індексація заробітної плати Нововолинською ОДПІ проводилась з порушенням пункту 5 Порядку, а саме при нарахуванні індексації заробітної плати кожне підвищення складової заробітної плати вважалося базовим без врахування того, що розмір належної індексації заробітної плати в даному місяці перевищував розмір підвищення доходів працівника, в результаті чого працівникам безпідставно було відмовлено в проведенні індексації доходів.

У період з 01.01.2008 по 01.08.2012 працівникам Нововолинської ОДПІ проводились виплати, які носили стимулюючий характер, з одночасним не нарахуванням і виплатою індексації, яка носить обовязковий характер, що суперечить вимогам статей 22, 33 Закону України Про оплату праці.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт не нарахування та не виплати працівникам Нововолинської ОДПІ, в тому числі і позивачу, суми індексації заробітної плати у період з 01.01.2008 по 01.08.2012 відповідно до Закону №1282-ХІІ.

При цьому, доказів на спростування невиплати суми індексації відповідачем суду не надано.

Відповідно до довідки Володимир-Волинської ОДПІ від 05.09.2017 року №112 про заробітну плату позивача та розрахунку суми індексації заробітної плати по ОСОБА_2, наданого відповідачем, слідує, що у період з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року недоплачена сума індексації заробітної плати позивача становить 12748,85 грн. (а.с.10-11, 15-17).

Суд не бере до уваги заперечення відповідача про те, що у вищезгаданих судових рішеннях не описуються факти, що стосуються безпосередньо позивача, а тому відсутні підстави для нарахування йому індексації заробітної плати. Однак, суд звертає увагу на те, що актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 09.11.2012 року №03-21-021/0462 (а.с.65) встановлено, що у період з 01.01.2008 року по 01.08.2012 року на підставі наказів керівників Нововолинської ОДПІ працівникам проводились виплати, які носять стимулюючий характер, з одночасним не нарахуванням і виплатою індексації, яка носить обовязковий характер, що суперечить вимогам ст.22, 33 Закону України Про оплату праці. Тобто, суд зазначає, що виплати заробітної плати проводилися працівникам Нововолинської ОДПІ з порушенням проведення її індексації, в тому числі і позивачу, що спростовує посилання відповідача на висновок ДПС у Волинській області від 10.12.2012 року №72/14-009 про відсутність такого порушення, оскільки на підставі вищенаведеного акту перевірки був виданий припис, якому надано правову оцінку згаданими судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Отже, вимога позивача про нарахування та виплату недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року у розмірі 12748,85 грн. є підставною та підлягає до задоволення.

Водночас не підлягає до задоволення вимога позивача про зобовязання Володимир-Волинської ОДПІ нарахувати і виплатити ОСОБА_2 суму компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків виплати індексації заробітної плати за період з 01.05.2008 року по 30.06.2012 року. з огляду на таке.

За статтею 34 Закону України Про оплату праці компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати № 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 Закону України №2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону № 2050-ІІІ).

Згідно статті 7 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З наведених вище норм вбачається, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати нараховується у звязку з порушенням строків її виплати, тобто вже нарахованої суми заробітної плати, але не виплаченої в строки, передбачені чинним законодавством. Оскільки, позивачем заявлена вимога про нарахування компенсації щодо оспорюваної суми (індексації заробітної плати), яка позивачеві нарахована не була, тому позовні вимоги про нарахування та виплату компенсації є передчасними. Окрім того, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду України, відображеного в його постанові від 25 листопада 2015 року у справі №822/504/13-а, та є обовязковим для суду під час прийняття рішення у справі відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, зобов'язавши Володимир-Волинську ОДПІ провести нарахування та виплату ОСОБА_2 недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01 травня 2008 року по 30 червня 2012 року у розмірі 12748,85 грн.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про оплату праці, Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати Володимир-Волинську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 недонарахованої суми індексації заробітної плати за період з 01 травня 2008 року по 30 червня 2012 року у розмірі 12748,85 грн. (дванадцять тисяч сімсот сорок вісім гривень 85 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена в повному обсязі 23 жовтня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Д. Ковальчук