Справа № 816/1424/17
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1424/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бурнаховської Ю.Р.,

представників позивача - Курганської Л.О., Гриценко С.В.,

представника відповідача - Сухомлин Ю.В.,

прокурора - Мироненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Укроліяпродукт" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2017 року Товариство з додатковою відповідальністю "Укроліяпродукт" /надалі - позивач; ТДВ "Укроліяпродукт"/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області /надалі - відповідач/ про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 22.05.2017 № про застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 1371940 грн. 48 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є акт від 03.05.2017 № 572/16-31-14-01-10/00687267 про результати планової виїзної перевірки ТДВ "Укроліяпродукт" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016. Вважає, що позивачем не було допущено порушення статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", оскільки відповідно до рішення 01.10.2015 Місцевого суду м. Дармштадт відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ARCOR GmbH; керуючий підтвердив зарахування вимог ТДВ "Укроліяпродукт", що відповідає вимогам параграфа 179 Кодексу про неплатоспроможність. Зазначає, що суд зарахував вимоги ТДВ "Укроліяпродукт" за зовнішньоекономічним контрактом № 20150326-UР від 05.06.2015 в сумі 85200 Євро шляхом затвердження звіту призначеного конкурсного управляючого (тимчасового ліквідатора) рішенням 01.10.2015 Місцевого суду м. Дармштадт. Пояснює, що компанія ARCOR GmbH припинила свою діяльність 05.10.2015. Вказує про наявність обставин, які є надзвичайними та невідворотними, а саме, припинення діяльності компанії ARCOR GmbH.

12 вересня 2017 року до суду надійшли письмові заперечення проти позову, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на висновки планової виїзної перевірки ТДВ "Укроліяпродукт" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, оформленої актом від 03.05.2017 № 572/16-31-14-01-10/00687267, у якому зафіксовано порушення позивачем статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" стосовно надходження імпортного товару в сумі 85200 ЕВРО/2498980 грн. 84 коп. на 183 дня, станом на 31.12.2016 з нерезидентом "ARCOR - GmbH", Німеччина. Зазначає, що перевіркою встановлено, що при виконанні контракту № 20150326-UР від 05.06.2015 має місце порушення, зокрема, не надходження товару в терміни, зазначені в п. 3.1 контракту - 4,5 місяці з моменту отримання продавцем авансового платежу, тобто до 04.11.2015, з урахуванням висновків Мінекономрозвитку України - до 18.02.2016. Вказує, що в ході перевірки позивачем не надано позовні заяви про стягнення заборгованості з нерезидента, ухвали суду про прийняття до розгляду позовної заяви та порушення провадження по справі та рішення суду про стягнення суми заборгованості з нерезидента "ARCOR - GmbH", Німеччина, яка виникла при виконанні операцій по зовнішньоекономічному контракту № 20150326-UР від 05.06.2015 /а.с. 171-173/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року до участі у справі допущено прокурора.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача та прокурор у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

У період з 13.03.2017 по 24.04.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у Полтавській області проведено планову виїзну перевірку ТДВ "Укроліяпродукт" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 03.05.2017 № 572/16-31-14-01-10/00687267 /а.с. 11-92/.

За результатами проведеної перевірки встановлено та зафіксовано у акті від 03.05.2017 №572/16-31-14-01-10/00687267 порушення ТДВ "Укроліяпродукт" статті 2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" із змінами та доповненнями, стосовно надходження імпортного товару в сумі 85200,0 ЕВРО/2498980 грн. 84 коп. на 183 дня, станом на 31.12.2016 з нерезидентом "АRCOR - GmbH", Німеччина /а.с. 91/.

22.05.2017 Головним управлінням ДФС у Полтавській області на підставі акту від 03.05.2017 № 572/16-31-14-01-10/00687267 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ТДВ "Укроліяпродукт" застосовано пеню за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1371940 грн. 48 коп. /а.с. 9/.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 31.07.2017 № 1664016/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 22.05.2017 № залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення /а.с. 93-95/.

Позивач не погодився податковим повідомленням-рішенням від 22.05.2017 № , у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню Головного управління ДФС у Полтавській області від 22.05.2017 № , суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" /у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною 4 статті 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" встановлено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 постанови Національного банку України від 03.06.2015 № 354 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" (діяла з 04.06.2015 до 03.09.2015) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 6 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Порядок віднесення операцій резидентів до зазначених у частині першій цієї статті та умови видачі висновків на перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п'яти робочих днів з дати видачі висновку, зазначеного у частині другій цієї статті, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про видачу такого висновку.

Матеріалами справи підтверджено, що 05.06.2015 між фірмою АRCOR GmbH (Zellerstr. 22, 64720 Michelstadt, Німеччина) (продавець) та ТДВ "Укроліяпродукт" (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 20150326-UP /а.с. 105-136/, за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах контракту наступне обладнання: обладнання для видування ПЕТ - пляшок MultiBLOW 2, а також виконання шеф-монтажних, пуско-наладочних робіт та навчання персоналу.

Пунктом 3.1 параграфу 3 даного контракту передбачено, що продавець підготовлює до відправки обладнання, перераховане в SР-1 до даного контракту, повідомляє покупця про готовність до відправки та поставляє на умовах СІР (Інкотермс 2010) протягом 4,5 місяців /а.с. 106/.

Відповідно до п.п. 5.1.1 п. 5.1 параграфу 5 даного контракту передплата в розмірі 30% від загальної суми даного контракту, що складає 85200 Евро, здійснюється покупцем шляхом банківського переказу на рахунок продавця не пізніше 20 днів після підписання даного контракту на підставі рахунку продавця. Оплата можлива частинами /а.с. 109/.

Копія рахунку фактури № R215020 від 05.06.2015 наявна у матеріалах справи /а.с. 139/.

Перевіркою встановлено та зафіксовано у акті від 03.05.2017 № 572/16-31-14-01-10/00687267, що покупець (ТДВ "Укроліяпродукт") замовив обладнання для видування ПЕТ - пляшок MultiBLOW 2, згідно специфікації SР-1, та сплатив передплату в розмірі 30% вартості, що складає 85200 євро, після чого продавець ("АRCOR - GmbH", Німеччина) зобов'язаний був почати виготовлення обладнання /а.с. 74/.

Як вбачається зі змісту рішення Державної фіскальної служби України від 31.07.2017 № 1664016/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги /а.с. 93/, на виконання умов контракту № 20150326-UP від 05.06.2015 ТДВ "Укроліяпродукт" було здійснено передоплату на суму 85200 євро, що засвідчено платіжним документом від 19.06.2015 № 12.

Пунктом ІІІ додаткової угоди №2 від 20.07.2015 до контракту № 20150326-UP від 05.06.2015 /а.с. 226/ пункт 3.1 контракту викладено в наступній редакції: "3.1. Продавець підготовляє до відправки обладнання, перераховане в БP-1 до даного контракту, повідомляє покупця про готовність до відправки та поставляє на умовах СІР (Інкотермс 2010) протягом 8 місяців після передоплати".

ТДВ "Укроліяпродукт" отримано висновок Мінекономрозвитку України № 730 щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією вих. № 4102-08/130 від 11.08.2015, яким за контрактом № 20150326-UP від 05.06.2015 на суму 284000 євро, додатком 1, специфікацією SР-1, специфікацією SР-2, продовжено строки розрахунків за зовнішньоекономічною операцією - 85200 євро, з 18.09.2015 до 03.11.2015 /а.с. 96/.

Також ТДВ "Укроліяпродукт" отримано висновок Мінекономрозвитку України № 1027 щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією вих. № 4102-08/1027 від 17.11.2015, яким за контрактом № 20150326-UP від 05.06.2015 на суму 284000 євро, додатком 1, специфікацією SР-1, специфікацією SР-2, додатковою угодою № 1 від 14.07.2015, додатковою угодою № 2 від 20.07.2015 продовжено строки розрахунків за зовнішньоекономічною операцією - 85200 євро, з 04.11.2015 до 08.02.2016 /а.с. 97/.

Отже, граничним терміном надходження товару є 18.02.2016.

Позивачем не надано до суду доказів фактичного виконання контракту № 20150326-UP від 05.06.2015, зокрема, доказів надходження товару.

Відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі якщо резидент звертається до Експортно-кредитного агентства із заявою про невиконання або неналежне виконання нерезидентом його грошових зобов'язань за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом), що стало причиною порушення резидентом строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, зазначені строки призупиняються та пеня в період такого призупинення не стягується. У разі якщо невиконання грошового зобов'язання нерезидентом не підлягає врегулюванню Експортно-кредитним агентством відповідно до законодавства, перебіг зазначених строків поновлюється і пеня нараховується на загальних підставах (у тому числі пеня за період призупинення).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Натомість, компанія АRCOR GmbH припинила свою діяльність 05.10.2015, що підтверджується листом Дільничного суду м. Дармштадт - Реєстраційний суд /а.с. 141-144/. У вказаному листі також зазначено, що рішенням дільничного суду м. Дармштадт (справа 9 ІN 690/15) від 01.10.2015 відкрито конкурсне провадження щодо майна компанії.

Позивачем надано до суду копію перекладу з англійської та німецької мов рішення Місцевого суду м. Дармштадт 01.10.2015, за змістом якого відкрито провадження у справі про неспроможність, що стосується активів компанії "АRCOR - GmbH", призначено керуючого у справі про неспроможність /а.с. 153-156/.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що суд зарахував вимоги ТДВ "Укроліяпродукт" за зовнішньоекономічним контрактом від 05.06.2015 №20150326-UP в сумі 85200 євро шляхом затвердження звіту призначеного конкурсного управляючого (тимчасового ліквідатора) рішенням 01.10.2015 Місцевого суду м. Дармштадт, оскільки вказане судове рішення не містить відомостей про зарахування вимог ТДВ "Укроліяпродукт" за зовнішньоекономічним контрактом від 05.06.2015 №20150326-UP в сумі 85200 євро.

При цьому надана позивачем до суду копія перекладу із англійської та німецької мов листа адвоката 08.04.2016, яким підтверджено угоду, укладену між компанією "АRCOR - GmbH" і Товариством з додатковою відповідальністю "Укроліяпродукт" та зазначено, що при виконанні цієї угоди внесено передплату у розмірі 85200 Евро, - не є судовим рішенням /а.с. 151-152/.

Отже, позивачем не надано до суду судового рішення про прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента - ТДВ "Укроліяпродукт" про стягнення з нерезидента - "АRCOR - GmbH" заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, а також не надано судового рішення про задоволення такого позову.

Щодо доводів позивача про те, що припинення компанії "АRCOR GmbH" є надзвичайною та невідворотною обставиною, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6, 7 статті 6 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Однак, позивачем не надано до перевірки та до суду на підтвердження наявності форс-мажорних обставин сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 79 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року сторона не несе відповідальності за невиконання будь-якого із своїх зобов'язань, якщо доведе, що воно було викликане перешкодою поза її контролем і що від неї нерозумно було очікувати прийняття до уваги цієї перешкоди під час укладення договору або уникнення чи подолання цієї перешкоди чи її наслідків.

Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Пунктом 3.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (нова редакція), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року N 44(5) (далі - Регламент), передбачено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

При цьому, відповідно до пункту 3.2 цього Регламенту не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Таким чином, припинення діяльності нерезидента - компанії "АRCOR - GmbH" не є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Як вбачається з акту перевірки, позивачу за результатами попередньої перевірки було нараховано пеню в розмірі 1004590 грн. 30 коп. за період з 19.02.2016 по 01.07.2016 /а.с. 77/.

Відтак, станом на 31.12.2016 позивачу донараховано пеню у сфері ЗЕД, яка підлягає сплаті до бюджету, в сумі 1371940 грн. 48 коп. із розрахунку за 183 дні прострочення за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми вартості недопоставленого товару в іноземній валюті 85200 євро, перерахованої у грошову одиницю України за курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості - 2498980 грн. 84 коп. (85200 євро х 29,330761).

Оскільки загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) - 2498980 грн. 84 коп., контролюючим органом було враховано факт нарахування пені згідно попереднього акту № 317/16-31-14-02-08/00687267 від 10.08.2016 (з 19.02.2016 по 01.07.2016) /а.с. 77/.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналіз наведеної норми Кодексу свідчить, що преюдиційне значення мають факти, а не оціночні судження, висновки суду в іншій справі.

Листом Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 № 2379/12/13-1 "Щодо застосування статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України" роз'яснено, що передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Відтак суд не бере до уваги доводи позивача з посиланням на висновки суду у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 у справі № 816/1506/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі № 816/1506/16.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 22.05.2017 № , яким до ТДВ "Укроліяпродукт" застосовано пеню за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 1371940 грн. 48 коп., прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України та з урахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Відтак, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю "Укроліяпродукт" до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2017 року.

Суддя С.С. Сич