Справа № 754/13222/17
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/877/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов′язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов′язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебуває на обліку у Лівобережному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". До призначення цієї пенсії він отримував пенсію за вислугу років, як військовослужбовець. Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26, 27, 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", але після призначення пенсії її розмір значно нижчий від очікуваної. У зв"язку з цим позивач звернувся до відповідача зі заявою про надання інформації щодо обрахунку пенсії і йому було повідомлено, що пенсія була обрахована, виходячи із показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік. З таким обрахунком розміру пенсії позивач не згоден, вважає дії відповідача неправомірними. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати дії Управління щодо невірного застосування показника середньої заробітної плати при призначення йому пенсії за віком протиправними; зобов'язати Управління здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії позивача за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки з 18.08.2017 року.

Стороною відповідача до суду надано заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких дії Управління є законними, а тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 одержує пенсію за віком, призначену Лівобережним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

До 18.08.2017 року позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до вимог ст. 26, 27, 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Вказана у заяві пенсія була призначена позивачу, але розмір пенсії виявився значно меншим, ніж очікував позивач, у зв"язку з чим він звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо обрахунку розміру пенсії, на що отримав відповідь про те, що при обрахунку був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік.

Але позивач вважає такий обрахунок пенсії безпідставним та таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства, у зв"язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом і просить здійснити перерахунок з 18.08.2017 року.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, звернувшись до відповідача із заявою, просив призначити йому пенсію за віком, при цьому у своїх запереченнях відповідач вказує про те, що позивач просив перевести його на інший вид пенсії.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" призначається одна пенсія за її вибором.

Аналогічна норма закріплена і у статті 10 Закону № 1058, а саме: особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв"язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 9 закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов"язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв"язку з втратою годувальника.

Так, позивач ОСОБА_1 має право на отримання двох видів пенсій за різними законами - за вислугу років, як особа, яка проходила військову службу, відповідно до ст. 12 Закону № 2262, та за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058.

Позивач ОСОБА_1 набув право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, оскільки досяг 60-річного віку, та має достатній страховий стаж та перебуває на обліку у відповідача.

При цьому слід зазначити, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до вимог Закону № 1058 проводиться в межах одного закону, а у цьому законі передбачені лише три види пенсії - за віком, по інвалідності, по втраті годувальника. У таких випадках і застосовується правова норма частини 3 статті 45 щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У даному випадку позивач, отримуючи пенсію за одним Законом, звернувся з заявою до відповідача про призначення йому пенсії за іншим Законом.

У своїх запереченнях відповідач вказує про те, що під час підрахунку заробітку для обчислення пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік у розмірі 1197, 91 грн., а не показник середньої заробітної плати за останні три роки, що передували зверненню позивача. Також Управління посилається на норми ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 і зазначає про те, що ОСОБА_1 вже перебував на обліку у Пенсійному фонду та отримує пенсію, а тому вважає таку процедуру переведенням з одного виду пенсії на інший і не розглядає її як нове призначення пенсії.

Але слід зазначити, що дані заперечення є безпідставними та такими, що не засновані на вимогах діючого законодавства, оскільки позивач, отримуючи пенсію на підставі ст. 12 Закону № 2262, просив призначити йому пенсію за віком на підставі ст. 26, 27, 40 Закону № 1058, а не перевести його на пенсію за віком у межах одного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Як вбачається з письмових доказів по справі, відповідачем були ототожнені поняття: "перехід/переведення" та "призначення", вид пенсії по закону № 1058 та різні види пенсії за іншими законами, що підтверджується новою редакцією частини третьої статті 45 Закону № 1058, в якій мов йде про розрахунок пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший по матеріалах пенсійної справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України і у постанові від 09.06.2015 року (справа № 21-550а14), в якій дійшов висновку щодо права позивача на обрахування заробітної плати для пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки перед зверненням із заявою про призначення пенсії, які до цього отримували пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262.

Виходячи з вищенаведених норм діючого законодавства, у позивача достатньо підстав для призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України, за останні три роки - 2014-2016 роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, на підставі ст. 26, 27, 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, але перерахунок повинен бути зроблений з 18.08.2017 року - дати нарахування пенсії за віком.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 93, 99, 104, 161-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про загальнообов′язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Лівобережне об"єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 1 ст. 27, ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки, а саме за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки, починаючи з 18 серпня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: