Справа № 749/590/17
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/590/17
Номер провадження 2-а/749/54/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Чигвінцева М.С.

секретаря Скорої Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, лейтенанта Нестерчук С.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві, лейтенанта Нестерчук С.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про скасування постанови, мотивуючи свої вимоги наступним.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Серія АР № 856472 від 09.02.2017 р. інспектором УПП у м.Києві ДПП лейтенантом Нестерчук С.М. позивача незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Згідно зазначеної вище постанови він, керуючи транспортним засобом здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», чим порушив ПДР 33.3.34.

Вважає, що вказана вище постанова по справі про адміністративне правопорушення від 08.02.2017 р. серії АР № 856472 винесена незаконно, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Це підтверджується наступним:

Позивач не порушував ПДР, свій автомобіль не припарковував в місцях, в яких діють знаки заборони згідно ПДР. Він не мав зустрічі з інспектором УПП, посвідчення поліцейського йому не пред'являлися, його дані ним не були записані і лише після цього він повинен був пред'явити інспектору свої документи, протокол про порушення ПДР і постанова не виписувалася в його присутності. Відповідно тому в постанові, яку він оскаржує, відсутній його підпис, запис про те, що він розписуватися відмовився в грубій формі є неправдивою інформацією.

Якщо адміністративне правопорушення не було зафіксовано автоматичному режимі, працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу.

Працівник патрульної поліції не має права притягати до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише наприпущеннях працівників патрульної поліції.

Зазначив, що постанова містить помилки, а саме, вказана невірно Черкаська, а потім зроблено ще запис - Львівська. При прочитанні постанови, ця суттєва помилка ним була б виправлена. Автомобіль позивача зареєстрований в Чернігівській області.

На підставі викладеного вважає, що у його діях відсутнє правопорушення, що передбачене ч. 1. ст. 122 КУпАП.

Про існування вказаної постанови позивач дізнався 19.05.2017 року коли прийшли документи зі Сновського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, що підтверджується на поштовій листівці. З цих підстав вважає, що строк для оскарження пропущений з поважних причин.

Позивач в судовому засіданні відсутній, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Нестерчук С.М. в судовому засіданні відсутній, надав пояснення згідно якого дійсно 09.02.2017 року, близько 11 години 20 хвилин, перебуваючи на патрулюванні Деснянського району м. Києва разом із напарником ОСОБА_4 ними під час руху по проспекті Броварському, 36 було виявлено як водій автомобілю Мерседес бенс GL 450 д.н.з НОМЕР_1 перебуваючи у крайній правій смузі здійснив стоянку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Оскільки вони допускали, що особа могла не тривалий термін перебувати на вказаному місці вирішили проїхати по своєму квадрату патрулювання та у разі повторного виявлення вказаного автомобілю, який би продовжував стоянку у даному місці то прийняти рішення про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Дійсним о 11 годині 50 хвилин під'їжджаючи до вказаного вище місця ними було повторно виявлено автомобіль Мерседес бенс GL 450 днз НОМЕР_1, котрий продовжував стояти з порушенням Правил дорожнього руху.

Після того як вони зупинилися, він разом з напарником перебуваючи у форменому одязі, відповідно до однострою поліцейських, з відповідним загрудним жетоном представився водію та пояснив що він порушує вимоги знаку 3.34 «Зупинка заборонена» ПДР та відповідно до п. 2.4 ПДР він попрохав пред'явити документи зазначені у п. 2.1 ПДР.

Після того як було перевірено документи, він проінформував водія про те, як він та його напарник візуально зафіксували правопорушення та те, що він буде притягнутий до адміністративної відповідальності. Після цього розпочався розгляд справи про вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення вимог дорожніх знаків). Вину у вчиненні вказаного правопорушення особа не заперечувала та прохала обмежитись попередженням, що зафіксовано на відео про те ним було прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Після цього ним було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 856472 від 09.02.2017 року, та прийнято рішення про накладення на гр. ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 гривень. Окрім цього особу ознайомлено з порядком її оскарження, про що свідчить факт подання нею позову, а також вказано, що у зворотній стороні вказаної постанови вказані у текстовому форматі права, з якими він його ознайомлював. Просить суд по позовній заяві відмовити, та критично сприймати позицію, порушника ОСОБА_1 який намагається уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Від представника Департаменту патрульної поліції надійшло заперечення, згідно якого просять вищевказану позовну заяву залишити без задоволення, оскільки особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності в повній мірі ознайомлено з правами передбаченими законодавством, доводи позивача про необхідність складання протоколу є помилковими.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до вимог частини 1 статті 100 КАС України пропущений строк звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Щодо порушення строків звернення до суду з вищевказаним позовом ОСОБА_1 посилається на що про існування постанови він дізнався лише 19.05.2017 року, коли прийшли документи зі Сновського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, що підтверджується штампом на поштовій листівці.

Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а тому позивачу необхідно поновити процесуальний строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

08 лютого 2017 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві, лейтенантом Нестерчук С.М., було винесено постанову серії АР № 856472 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом ОСОБА_1 здійснив стоянку у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органами державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4-5 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Ч. 1, ч.2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Інспектором була винесена постанова одразу на місці вчинення правопорушення та призвела до порушення прав позивача закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, оскільки позивач не був згоден з вищевказаною постановою про що свідчить відмова останнього від отримання вказаної постанови. Відповідачем не було об'єктивно розглянуто справу, оскільки позивачу був наданий недостатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, що призвело до неповного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно із ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що постанова щодо ОСОБА_6 винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги позивача в частині закриття провадження по справі, то слід зазначити, що вона задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить рішення, одним з яких є закриття справи. Постанови про закриття справи виноситься за наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, в тому числі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить до компетенції органу, який відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення наділений таким правом, у даному випадку це відноситься до компетенції відповідача, тому суд вважає що вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що рішення винесено органом до компетенції якого дана територія не відноситься не підлягають задоволенню, оскільки позивачем визначено спосіб захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Керуючись ст.ст.11,71, 159 - 163, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, лейтенанта Нестерчук С.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про скасування постанови.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, лейтенанта Нестерчук С.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Департамент патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві, лейтенанта Нестерчук С.М., від 09 лютого 2017 року серії АР № 856472 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд, який виніс постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Чигвінцев