Справа № 323/2509/17
Суддя: Гуцал О. П.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/2509/17
Провадження № 2-а/323/64/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.10.2017 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Гуцал О.П., при секретарі Лукіній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ДР № 043663 від 08.09.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсною та скасувати постанову серії ДР № 043663 від 08.09.2017 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08.09.2017 року він на автомобілі ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався з м. Дніпро в м. Оріхів Запорізької області. Під час руху автомобіля, внаслідок зламу кріплення переднього номерного знаку транспортного засобу, він був втрачений, однак згодом повернутий водієм транспортного засобу, що рухався за ним в попутному напрямку за 15 км до стаціонарного посту «Солонянський». У звязку із відсутністю технічної можливості закріпити на спеціально призначеному місці номерний знак, він його помістив за лобовим склом свого автомобіля та вирішив рухатися до найближчого СТО для закріплення на місці номерного знаку. 08.09.2017 року приблизно о 17-15 годині він був зупинений на стаціонарному посту «Солонянський» працівником поліції та звинувачений у тому, що порушив Правила дорожнього руху, так як номерний знак транспортного засобу не був закріплений у встановленому для цього місці. Позивач пояснив, що у нього не було технічної можливості закріпити номерний знак та він згідно до ПДР рухався до найближчого СТО для усунення цих недоліків. Позивач заперечував проти того, що він вчинив адміністративне правопорушення та вимагав складення адміністративного протоколу, однак працівник поліції відмовився його складати та склав тільки постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач просить скасувати зазначену постанову про накладення адміністративного стягнення та справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки 05.10.2017 року, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав.

Згідно до ч.1 ст.41 КАС України, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Ухвалою від 19.09.2017 року про відкриття провадження у справі, відповідача було зобовязано у разі заперечення проти позову надати до судового засідання всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, з приводу яких подано позов.

Однак відповідачем заперечення на адміністративний позов не надані, матеріали до суду не направлені.

Враховуючи зазначене, суд вирішує справу на підставі доводів позивача, що викладені в позові та матеріалів, доданих до нього.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2017 року поліцейським СРВП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 відносно позивача була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 043663, відповідно до якої 08.09.2017 року о 17-15 годині на 437 км автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1, на якому відсутній номерний знак, який знаходився за лобовим склом (передній), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, його експлуатацію без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці.

Пунктом 2.9 «в» ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці.

Згідно до п.30.2 ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

У пункті 31.4 ПДР України зазначено про заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам, які перелічені в підпунктах 31.4.1. Гальмові системи, 31.4.2. Рульове керування, 31.4.3. Зовнішні світлові прилади, 31.4.4. Склоочисники і склообмивачі вітрового скла, 31.4.5. Колеса і шини, 31.4.6. Двигун, 31.4.7. Інші елементи конструкції.

Пунктом 31.5 ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У пункті 31.4 ПДР України відсутні такі порушення як відсутність номерного знака або його кріплення не в установленому для цього місці. Хоча в цьому пункті зазначені більш серйозні несправності та невідповідності.

Дії водія при ситуації, коли в процесі керування транспортним засобом зявляються несправності у кріпленні номерного знака, що потребує сторонньої технічної допомоги і в даних умовах водій не має змоги усунути ці несправності, не проїхавши певного відрізку шляху, в Правилах дорожнього руху України не врегульовані.

Тому суд вважає, що дії позивача в ситуації раптової втрати номерного знака, а в подальшому неможливості закріпити його у встановленому місці, та прийняття рішення щодо подальшого руху автомобіля до найближчої станції технічного обслуговування, були правильними та необхідними в даній ситуації.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідачем не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують умисне порушення позивачем правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Разом з цим, позивачем заявлені вимоги про закриття адміністративної справи.

Відповідно до ч.2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, оскільки за приписами КАС України у суду відсутнє право закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, то така вимога не може бути задоволеною, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови, що обумовлює відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 71, 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 258, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ДР № 043663 від 08.09.2017 року у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 серії ДР № 043663 від 08.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: О.П. Гуцал