Справа № 808/2560/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року о/об 17 год. 01 хв.Справа № 808/2560/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю представника позивача Лебедєвої Н.В., представників відповідача Северін Л.В., Макаренка В.М., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Тур»

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної Азовської морської екологічної інспекції (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Тур» (надалі - відповідач, ТОВ «Базіс-Тур»), в якому позивач просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді призупинення діяльності бази відпочинку «Лиманська» Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Тур», розташованої за адресою: смт.Кирилівка Запорізької області, вул.Федотова Коса, 170 до моменту встановлення локальних очисних споруд на території бази відпочинку.

В адміністративному позові зазначено, що в період з 07.08.2017 по 10.08.2017 проведена планова перевірка бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами за місцем розташування об'єкта господарської діяльності (місце знаходження - Запорізька область, смт.Кирилівка, вул.Коса Федотова, 170), яка перебуває в користуванні ТОВ «Базіс-Тур» на підставі договору оренди змеленої ділянки від 07.04.2005, укладеного між Кирилівською селищною радою Якимівського району Запорізької області та ТОВ «Базіс-Тур». Згідно вказаного Договору земельна ділянка загальною площею 0,5955га передана відповідачу для розміщення бази відпочинку, строком на 49 років. Під час проведення планової перевірки державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної Азовської морської екологічної інспекції встановлено, що база відпочинку «Лиманська» знаходиться в прибережно-захисній смузі коси Пересип Азовського моря. Виявлено, що: водовідведення бази відпочинку вигрібного типу; на території бази відпочинку для накопичення господарсько-побутових стоків облаштовано 3 вигрібних ями, загальною ємкістю 27 куб.м. Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради в період з 01.01.2017 по 08.08.2017 з бази відпочинку вивезено рідких побутових відходів 280 куб.м., що свідчить про накопичення рідких побутових відходів в середньому 4 куб.м./добу при допустимому не більше 1 куб.м./добу, що є порушенням вимог п.3 ст.90 Водного кодексу України та ст.62 Земельного кодексу України. Власних мереж системи каналізації чи локальних очисних споруд на базі відпочинку не встановлено. Отже, господарська діяльність бази відпочинку в розділі накопичення та здачі господарського-побутових стічних вод здійснюється з порушенням вимог природоохоронного законодавства. За результатами планової перевірки державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної Азовської морської екологічної інспекції складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 07.08.2017-10.08.2017 за №65, який підписаний директором бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» Северін Л.В. без зауважень. З метою усунення порушень, виявлених під час планової перевірки бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур», державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря винесено Припис до Акта перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017 з вимогами: у 10-денний термін після отримання акта перевірки розробити план організаційно-технічних заходів по усуненню виявлених недоліків; з 11.08.2017 при експлуатації бази відпочинку вживати заходи щодо недопущення накопичення господарсько-побутових стічних вод більше ніж 1 куб.м./добу у вигрібах; з 11.08.2017 розглянути питання щодо облаштування на базі відпочинку сучасних локальних очисних споруд тощо. Даний Припис вручено директору бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» до виконання, що підтверджується його підписом. Враховуючи ту обставину, що на день звернення до суду відповідачем інформацію про виконання пунктів 4 та 5 припису до Акта перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017 не надано, позивач вважає, що це дає підстави стверджувати про продовження здійснення господарської діяльності бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» з порушенням вимог природоохоронного законодавства. Факт порушення вимог природоохоронного законодавства керівництвом бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» в прибережно-захисній смузі коси Пересип Азовського моря на території бази відпочинку «Лиманська» щодо накопичення господарсько-побутових стічних вод та рідких побутових відходів з перевищенням 1 куб.м. на добу підтверджується інформацією комунального підприємства «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради, Актом перевірки, Приписом до Акта перевірки. Крім того, відповідно до наданої інформації КП «Жилкомсервіс», у період з 11.08.2017 до 22.08.2017 з бази відпочинку «Лиманська» вивезено 30 куб.м. Тобто порушення природоохоронного законодавства триває.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представником відповідача подано до суду письмові заперечення (а.с.67-69), в яких зазначено, що підставою для звернення з адміністративним позовом є Акт перевірки №65 від 10.08.2017, який складено за формою уніфікованого акта, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 за №483, скасованого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 за №166-р. В описовій частині Акту перевірки та в розділі «Порушення вимог законодавства, виявлені під час заходу державного нагляду (контролю)» не зафіксовано що база відпочинку або вигрібні ями знаходяться в межах прибережної захисної смуги. Також в описовій частині Акта зазначено, що на території бази відпочинку облаштовано 3 вигрібні ями загальною ємністю 27 куб.м., в період з 01.01.2017 по 08.08.2017 з бази відпочинку вивезено РПВ 280 куб.м., що свідчить про накопичення РПВ в середньому 4 куб.м. на добу. Шляхом яких саме математичних операцій отримано показник в 4 куб.м. на добу, не зазначено. Пунктами 4.4 та 4.5 Акту зафіксовано, що «Заходи щодо запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами здійснюються. Екологічні нормативи при використанні та охороні земель виконуються» - позначено «ТАК», тобто не виявлено порушень законодавства. В пункті 4.3 Акту «Режим використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а також територій, що підлягають особливій охороні дотримується» - позначено НВ (не вимагається). Тобто згідно Акта перевірки питання режиму використання прибережної захисної смуги не підлягало перевірці і не перевірялось. Отже Актом перевірки або іншими документами не зафіксовано що база відпочинку або вигрібна яма знаходяться саме в межах прибережної захисної смуги. Не є вірним посилання позивача в Акті перевірки та адміністративному позові на той факт, що прибережні захисні смуги уздовж моря та навколо морських заток та лиманів встановлюються не менше двох кілометрів від урізу води. Це правило є загальним та має передбачений ст.88 Водного кодексу України виняток (у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації). В постанові від 03.11.2015 по справі №810/2041/14 Верховним судом України визначено, що винятком зі встановлених ст.88 Водного кодексу України та ст.60 Земельного кодексу України розмірів можуть бути випадки, коли прибережна захисна смуга водойми знаходитися в межах населеного пункту, тоді слід виходити із затверджених проектів забудови цього населеного пункту. З посиланням на приписи ст.184 Земельного кодексу України, п.«в» ч.1 ст.2 Закону України «Про землеустрій», п.10 «Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», затвердженого 08.05.1996 постановою Кабінету Міністрів України №486, відповідач наполягає, що на землях міст і селищ міського типу розмір водоохоронної зони, як і прибережної захисної смуги, встановлюється відповідно до існуючих на час встановлення водоохоронної зони конкретних умов забудови. Відповідно до Договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться база відпочинку «Лиманська» та самим Актом перевірки, база відпочинку знаходиться в населеному пункті - смт.Кирилівка, вул.Коса Федотова, 170. Матеріали адміністративного позову не мають доказів, які б стверджували про знаходження бази відпочинку «Лиманська» саме в межах прибережної захисної смуги. Відповідач звертає увагу суду на те, що позовна вимога про призупинення діяльності бази відпочинку до моменту встановлення локальних очисних споруд є протиправною з огляду на те, що ст.90 Водного кодексу України передбачає в межах прибережної захисної смуги уздовж морів, морських заток і лиманів будівництво санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Локальна очисна споруда не є централізованою, а отже є забороненою спорудою для розміщення в прибережній захисній смузі. Відповідач зазначає, що Акт перевірки та додані до адміністративного позову матеріали не містять доказів негативного впливу на навколишнє природне середовище вигрібу на території бази відпочинку, оскільки на виконання п.6.9 «Положення про морські екологічні інспекції», затвердженого 04.11.2011 наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №429, жодних лабораторних досліджень, відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювань як доказів негативного впливу господарської діяльності бази відпочинку на природне середовище не здійснено.

У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

На підставі Наказу начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції від 28.07.2017 №196 та направлення від 28.07.2017 за вих.№294 у період з 07.08.2017 по 10.08.2017 проведена планова перевірка бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами за місцем розташування об'єкта господарської діяльності (місце знаходження - Запорізька область, смт.Кирилівка, вул.Коса Федотова, 170), яка належить ТОВ «Базіс-Тур» (а.с.25-26, 29-34).

За результатами планової перевірки державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря Державної Азовської морської екологічної інспекції складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 07.08.2017-10.08.2017 №65 (надалі - Акт перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017), який підписаний директором бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» Северіним Л.В. без зауважень.

Враховуючи позовні вимоги та зміст Акту перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017, перевіркою, зокрема, виявлено, що: «… Водовідведення бази відпочинку вигрібного типу. На території бази відпочинку для накопичення господарсько-побутових стоків облаштовано 3 вигрібних ям загальної ємністю 27 куб.м. Відповідно висновку Акту №211 від 08.08.2017 проведення гідравлічного випробування ємностної споруди на герметичність КП «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради, ємностна споруда визнана такою, що витримала гідравлічне випробування та може експлуатуватися протягом року. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» в період з 01.01.2017 по 08.08.2017 з бази відпочинку вивезено РПВ 280 куб.м., що свідчить про накопичення РПВ в середньому 4 куб.м. на добу (довідка додається). Таким чином вищезазначена діяльність суперечить вимогам ст.60 Земельного кодексу України, ст.88, 90 Водного кодексу України, якими передбачено, що прибережна захисна смуга уздовж морів та лиманів входить до зони санітарної охорони моря та може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією. Централізоване водопостачання та водовідведення на території коси Пересип Кирилівської селищної ради відсутнє. Прибережні захисні смуги уздовж моря та навколо морських заток та лиманів встановлюються не менше двох кілометрів від урізу води. Ст.90 Водного кодексу України та ст.62 Земельного кодексу України одним із обмежень господарської діяльності в прибережних захисних смугах є влаштування вигрібів для накопичення господарсько-побутових стічних вод обсягом більше 1 куб.м. на добу. Розміщення рідких побутових відходів здійсниться КП «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради на підставі Договору №832-17ж від 22.05.2017. Згідно довідки в ході господарської діяльності б/в «Лиманська» утворюються лише тверді та рідкі побутові відходи. Вивіз та розміщення твердих побутових відходів здійснюється на підставі Договорів з КП «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради №833-17т від 22.05.2017 ...».

Суд вважає, що підписання представником відповідача Акту перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017 без зауважень - не є беззаперечним доказом вчинення відповідачем правопорушень, зазначених у даному Акті.

Позов не підлягає задоволенню через наведене вище та враховуючи наступне.

Відповідно до ст.44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані: 1) економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; 2) використовувати воду (водні об'єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; 3) дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; 4) використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї; 5) не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об'єктам та об'єктам навколишнього природного середовища; 6) утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої; 7) здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об'єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами; 8) здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод; 9) здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу; 10) безперешкодно допускати на свої об'єкти державних інспекторів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а також громадських інспекторів з охорони довкілля, які здійснюють перевірку додержання вимог водного законодавства, і надавати їм безоплатно необхідну інформацію; 11) своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства; 12) своєчасно інформувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування про виникнення аварійних забруднень; 13) здійснювати невідкладні роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води, та надавати необхідні технічні засоби для ліквідації аварій на об'єктах інших водокористувачів у порядку, встановленому законодавством; 14) виконувати інші обов'язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.

У ст.90 Водного кодексу України зазначено, що прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва військових та інших оборонних об'єктів, об'єктів, що виробляють енергію за рахунок використання енергії вітру, сонця і хвиль, об'єктів постачання, розподілу, передачі (транспортування) енергії, а також санаторіїв, дитячих оздоровчих таборів та інших лікувально-оздоровчих закладів з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією, гідротехнічних, гідрометричних та лінійних споруд. У прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється: 1) застосування стійких та сильнодіючих пестицидів; 2) влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод; 3) влаштування вигрібів для накопичення господарсько-побутових стічних вод обсягом більше 1 кубічного метра на добу; 4) влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів. У межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води (ч.9 ст.88 Водного кодексу України).

Згідно з ч.6 ст.88 Водного кодексу України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом (ч.7-ч.8 ст.88 Водного кодексу України).

Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги (ч.1 ст.60 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.60 Земельного кодексу України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Як передбачено п.«а», «б» ч.1 ст.62 Земельного кодексу України, у прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється: а) влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод; б) влаштування вигребів для накопичення господарсько-побутових стічних вод об'ємом понад 1 кубічний метр на добу;

Режим господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах встановлюється законом (ч.2 ст.62 Земельного кодексу України).

У межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних (ч.3 ст.62 Земельного кодексу України).

В Акті перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017 місцезнаходженням бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур» зазначено: 72563, Запорізька область, смт.Кирилівка, вул.Коса Федотова, 170.

Тобто, база відпочинку «Лиманська» розташована у населеному пункті - смт.Кирилівка.

Позивачем не надано до суду доказів дослідження містобудівної документації смт.Кирилівка, відповідних проектів землеустрою з метою визначення меж населеного пункту та прибережної захисної смуги.

Листом від 18.07.2017 (вих.№620) Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області повідомила позивача, що на території Кирилівської селищної ради прибережні захисні смуги не встановлено (а.с.36).

Позивачем не надано доказів того, що база відпочинку «Лиманська» та вигріби для накопичення господарсько-побутових стічних вод і рідких побутових відходів розташовані у прибережній захисній смузі.

В Акті перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017 при перевірці таких питань як: п.3.1 «Зони санітарної охорони водних об'єктів утримуються в належному стані: поверхневі води; морські води; підземні води»; п.3.2 «Дозвіл на спеціальне водокористування отримано/умови дозволу на спеціальне водокористування дотримуються»; п.3.4 «Встановлені нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин дотримуються»; п.3.19 «Очисними спорудами необхідної потужності, що запобігають забрудненню і засміченню вод або їх шкідливій дії, забезпечено»; п.3.20 «Очисні споруди та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої утримуються в належному стані»; п.3.24 «Заходи щодо запобігання забрудненню водних об'єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з території, здійснюються»; п.3.31 «Заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод виконуються»; п.4.3 «Режим використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а також територій, що підлягають особливій охороні, дотримується» - позивачем, зокрема, зазначено: «НВ» - дотримання питання не вимагається від цього (конкретно взятого) об'єкта контролю.

Також, в Акті перевірки №65 від 07.08.2017-10.08.2017 при перевірці такого питання як: п.4.4 «Заходи щодо запобігання забрудненню земель хімічними і радіоактивними речовинами, відходами, стічними водами здійснюється»; п.4.5 «Екологічні нормативи при використанні та охороні земель додержуються» - позивачем, зокрема, зазначено «ТАК» - позитивна відповідь на поставлене запитання.

Відповідачем надано до суду Акт проведення гідравлічного випробування ємностної споруди на герметичність №211 від 08.08.2017, проведений КП «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, в якому зазначено, що ємності споруди бази відпочинку «Лиманська» визнаються такими, що витримали гідравлічне випробування та можуть експлуатуватися протягом року (а.с.70).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем не доведена необхідність відповідачу встановлювати локальні очисні споруди на території бази відпочинку «Лиманська» ТОВ «Базіс-Тур», розташованої у смт.Кирилівка Запорізької області, вул.Федотова Коса, 170.

При цьому, позивач з посиланням на норми права не обґрунтував чого відповідачу необхідно саме «встановити локальні очисні споруди на території бази відпочинку «Лиманська»», а не вжити інших дій.

Таким чином, позивачем не доведено порушення відповідачем ст.ст.44, 88, 90 Водного кодексу України, ст.ст.60, 62 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 183-2, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 183-2, 186 КАС України.

Постанову у повному обсязі виготовлено 20.10.2017.

Суддя О.О. Прасов