Справа № 802/1155/17-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1155/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю: секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представник позивача: ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

представник відповідача: ОСОБА_3, представник на підставі довіреності

представник відповідача: ОСОБА_4, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Еко Ніка" звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення -рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 04.07.2017 року за № та №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги податковий орган зазначив про недобросовісність контрагента позивача, відсутність у контрагента позивача складських приміщень, трудових ресурсів, крім того вказано, що не можливо встановити походження продукції, а саме засобів захисту рослин, оскільки за даними ЄРПН встановлено, що контрагент позивача не здійснював придбання вказаних товарів у період 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Представники відповідача підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі направлення від 30.05.2017 року № 979 та наказу від 30.05.2017 року за № 1044 з 30.05.2017 року по 06.06.2017 року податковим органом проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ "Еко Ніка" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Трейд Векс" за листопад 2016 року.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт № 633/1406/40553790 від 13.06.2017 року, у висновках якого зазначено про порушення: п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено податок на додану вартість за листопад 2016 року на суму 617 490 грн. та завищено від`ємне значення за листопад 2016 року в сумі 23 440 грн., яке в подальшому включається до складу податкового кредиту. Так у акті вказано, що згідно поданих Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області матеріалів податкової інформації від 08.12.2016 року № 405/11-23-12-01/40806018, не підтверджено реальність придбання ТОВ "Трейд Векс" ТМЦ у контрагентів - постачальників та в подальшому їх реалізація контрагентам - покупцями за жовтень - грудень 2016 року. Таким чином, у ТОВ "Трейд Векс" відсутні необхідні умови та ознаки для здійснення задекларованих господарських операцій, що підтверджує, що підприємство фактично не реалізувало ТОВ "Еко Ніка" засоби захисту рослин в листопаді 2016 року на суму 3845580 грн. в т.ч. ПДВ 640 930 грн. А відтак, податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН на адресу ТОВ "Еко Ніка" та відображені в податковому обліку ТОВ "Еко Ніка" (декларації з податку на додану вартість) в листопаді 2016 році не можуть вважатися такими, що підтверджують реальність проведення операцій з придбання даного товару.

На підставі акта перевірки відповідачем 04.07.2017 року прийнято спірні податкові повідомлення - рішення №, №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 640 930 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі у сумі 154 373 грн.

Приймаючи такі рішення податковий орган виходив із того, що господарські операції позивача із ТОВ "Трейд Векс", на підставі яких у листопаді 2016 року сформований податковий кредит, фактично не проводилися, у звязку з чим наявні у позивача первинні документи на підставі яких сформовано податковий облік не відповідають установленим законодавчим вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства під час формування податку на додану вартість, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступні обставини.

Податковим органом, на підставі акта перевірки №633/1406/40553790 від 13.06.2017 року, винесено податкові повідомлення-рішення № та № від 04.07.2017 року, яким за порушення п. 198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 640 930 грн., та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 154 373 грн.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

В силу п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПК України).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Так, підставою для нарахування позивачу податкових зобовязань слугували висновки податкового органу, викладені в акті перевірки про відсутність у ТОВ "Трейд Векс" трудових ресурсів, складських приміщень, що свідчить про відсутність реальності вчинення господарських операцій за перевіряємий період.

Так, між ТОВ "Трейд-Векс" (постачальник) та ТОВ "Еко Ніка" (покупець) укладено договір поставки №ТВ-04/11 від 04.11.2016 року, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність засоби захисту рослин (товар) Покупцю, а Покупець - прийняти і оплатити товар у повному розмірі на умовах та порядку, визначених цим Договором. Передача товару постачальником і прийняття товару покупцем оформляється видатковою накладною, яка підписується представниками ОСОБА_5, дата оформлення такої вважається датою передачі товару покупцю. Розрахунки за цим договором здійснюються Покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем, згідно виставлених рахунків наступним чином: 100 % вартості товару покупець оплачує з відстроченням платежу до 30 листопада 2017 року; покупець може розрахуватися за отриманий товар векселями, відповідно до чинного законодавства України.

Факт здійснення вказаної господарської операції також підтверджується видатковими накладними №ТВ -287 , №ТВ -289 від 08.11.2016 р.; податковими накладними №287, №289 від 08.11.2016 р.; товарно - транспортними накладними від 08.11.2016 р., 10.11.2016 р.; 12.11.2016 р.;14.11.2016 р.; 18.11.2016 р.; 21.11.2016 р., 23.11.2016 р., 25.11.2016р., 28.11.2016р., 30.11.2016 р., 02.12.2016р. 03.12.2016р.; платіжними дорученнями №240 від 23.11.2016 р., №256 від 28.11.2016 р., №257 від 28.11.2016р., №263 від 01.12.2016 р., №272 від 06.12.2016 р., №278 від 08.12.2016 р.

Зважаючи на наведене, очевидним є те, що фактичне здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "Трейд-Векс" підтверджено в повному обсязі.

Стосовно доводів відповідача про відсутність факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Трейд-Векс" і, як наслідок, заниження ТОВ "Еко-Ніка" податку на додану вартість по цим взаємовідносинам, стала наявність податкової інформації наданої Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 08.12.2016 року №405/11-23-12-01/40806018,суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Несплата одним з постачальників товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання податкових зобов'язань, порушення ним певних вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операцій з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів-постачальників.

Лише встановлення в ході судового розгляду на підставі належних доказів факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або факту його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх доказах, які одержані з дотриманням закону.

Вказана правова позиція узгоджується з правовими позиціями викладеними у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.11.2012 року у справі № 2а-8203/11/1470 (К/9991/56923/12).

Таким чином з врахуванням викладеного суд апеляційної інстанції зазначає, що порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про безтоварність відповідних господарських операцій та не може свідчити про наявність підстав для висновків про фіктивність усіх правочинів, які вчинялися вказаними юридичними особами.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції: наявність майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень як платника, так і контрагента, які б свідчили про наявність товарного характеру операцій, унеможливлюють висновок щодо реальності придбанням товарів (робіт, послуг), фактичного та обґрунтованого понесення позивачем витрат з їх придбання, наявності правових та фактичних підстав для віднесення сум до складу податкового кредиту.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно скасовано оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки правомірність їх прийняття не підтверджено під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_5