Справа № 804/5880/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2017 р. Справа № 804/5880/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Букіна Л.Є., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду, треті особи, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 08.09.2017 року звернулась з адміністративним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду, треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державна судова адміністрація України, у якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Запорізького окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати, ОСОБА_1, суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення не у розмірі, встановленому ч.1 ст. 33 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-IV 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру в 3200 гривень мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» 21.12.2016 року № 1801-VIII на 1 січня 2017 року;
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.09.2017 року справу № 808/2675/17 направлено за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для подальшого розгляду, справі присвоєно новий номер № 804/5880/17.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 02.10.2017 року надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Запорізького окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги не у розмірі, встановленому ч. 1 ст. 133 Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI-10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру в 3200,00 грн мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII, на 1 січня 2017 року;
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 працювала в Запорізькому окружному адміністративному суді на посаді судді та 25.09.2017 року відрахована зі штату Запорізького окружного адміністративного суду. Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом і не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Перехідними положеннями вказаного Закону України встановлено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41 - 45, ст.529; 2015 р., №№18 - 20, ст.132 із наступними змінами). Відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VІ посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 р. мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3200,00 грн. При цьому, відповідачем неправомірно здійснюється нарахування ОСОБА_1 суддівської винагороди за січень-липень 2017 року та допомогу на оздоровлення та вихідної допомоги за серпень-вересень 2017 року. Також, позивачу протиправно не нараховується щомісячна доплата за вислугу років в розмірі 70 % від посадового окладу.
Позивач в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Від представника Запорізького окружного адміністративного суду надійшло до суду клопотання про розгляд справи без його участі та надані письмові заперечення, в яких зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині регулювання розміру суддівської винагороди судді, який не пройшов кваліфікаційного оцінювання відсутні законодавчі підстави враховуючи п. 3 р. ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» при обчисленні розміру та нарахуванні суддівської винагороди.
Щодо зазначення позивачем про те, що «судді, виконуючи роботу в одному й тому ж суді отримують різну винагороду» в запереченнях зазначено, що відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає диференціацію суддівської винагороди в залежності від: інстанції суду, в якому працює суддя; кількість населення у населеному пункті, в якому розташований суд; стаж роботи; перебування судді на посаді голови суду, заступника голови суду, секретаря судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду; наявність наукового ступеня кандидата або доктора наук із відповідної спеціальності.
Тобто, судді, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання отримують суддівську винагороду розраховану відповідно до ч. 1 ст. 133 Закону України № 2453-VI, Законом України «Про Конституційний суд України», яка не може визначатись іншими нормативно-правовими актами.
Представником Державної судової адміністрації України надано до суду клопотання про розгляд справи без його участі та надані письмові заперечення на адміністративний позов з посиланням на те, що ч. 1 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатись іншими нормативно-правовими актами.
Також, зазначено, що у разі дуже серйозної економічної ситуації правові акти зазначатимуть, що фінансування судів і заробітної плати не може бути зменшено тільки щодо суддів, це означатиме, що суди необґрунтовано відрізнятимуться від інших державних установ і судді необґрунтовано виділятимуться серед інших осіб, які здійснюють функції в державних установах.
У поясненнях до заяви про збільшення позовних вимог вказано, що з урахуванням чинного законодавства вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю.
Представником Державної казначейської служби надано до суду клопотання про розгляд справи без участі представника та надані до суду письмові пояснення, у яких зазначено, що Головне управління лише здійснює розрахунково-касове обслуговування Запорізького окружного адміністративного суду та не може надати будь-які дані, на підставі яких суд міг би встановити управління або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.
З урахуванням неявки сторін та заявлених клопотань, відповідно до вимог статей 122 та 41 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто без участі осіб, які беруть участь у справі, і без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з квітня 1990 року працювала на посаді судді, має загальний стаж роботи на посаді судді понад 27 років.
Разом з тим, з довідок про заробітну плату вбачається, що станом на 01.01.2017 року заробітна плата ОСОБА_1 складає 25 600,00 грн.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з такого.
Правовідносини щодо суддівської винагороди та відповідно і щомісячного довічного грошового утримання судді врегульовуються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII (далі - Закон №1402), ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI, що діє в частині нарахування та виплати суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання (далі - Закон № 2453- VI), Законом України «Про Державний бюджет України на 2017р.» та Бюджетним кодексом України.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Згідно до до ч.1 ст.135 Закон №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно до п. 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).
Відповідно до п. 23. розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).
Згідно з ч.3 ст.133 Закон № 2453-VI посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VІІ у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200 гривень; з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн.
Згідно до п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 р. № 1774-VІІІ (далі Закон № 1774-VІІІ) установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства України свідчить про те, що до 01.01.2017р. посадовий оклад судді місцевого суду залежав від розмірі мінімальної заробітної плати, який станом на 01.12.2016р. складав 1600 грн. та після 01.01.2017р. Законом №1774-VIII були внесені зміни до Закону № 1402-VIII та визначено посадовий оклад судді місцевого суду у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, при цьому, п.23 розділу ХП Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що суддя місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційного оцінювання, отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до Закону №2453 - VI (10 мінімальних заробітних плат).
Між тим, Законом №1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати і до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі 1600 грн.
Згідно до ч. 2 ст. 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до ч. 10 ст. 133 Закону № 2453-VI суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, передбачені законом соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначена на посаду судді до набрання чинності Законом № 1402-VIII та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді).
З 01.01.2017 р. набрав чинності Закон № 1774-VІІІ, положеннями якого установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
На час розгляду справи п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1774-VІІІ є чинним, не конституційним у встановленому законодавством порядку не визнавався.
При цьому, Закон № 1774-VІІІ не містить вказівки щодо не застосування п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні цього Закону до Законів України № 1402-VIII та № 2453-VI.
Таким чином, посадовий оклад позивача з 01.01.2017 р., як судді місцевого загального суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, має становити 16 000,00 грн. (1 600,00 грн. х 10).
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.Є. Букіна