Справа № 709/1346/17
Суддя: Кваша І. М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Кваші І.М.,

при секретарі - Дем"яненко Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про зобов"язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час, збільшення розміру пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Золотоніського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про зобов"язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час, збільшення розміру пенсії.

В обґрунтування адміністративного позову зазначалося, що позивач з 18 січня 2013 року отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність. З приводу цього вона звернулася до відповідача із заявою про виплату їй пенсії відповідно до прожиткового мінімуму, але відповідач листом від 14 червня 2017 року № 14/Г-10 відмовив їй у проведенні перерахунку розміру пенсії та її підвищенні на підставі норм Закону. Посилаючись на положення ст. 46 Конституції України, а також на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України», позивач просила визнати вказані вище дії відповідача неправомірними, зобов"язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 січня 2015 року по даний час включно та стягнути з відповідача різницю у розмірі пенсії за цей час, у подальшому виплачувати мінімальний розмір пенсії. Також стягнути судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні 18.09.2017 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Наголошував, що положення Конституції України мають вищу юридичну силу ніж норми Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування», а тому саме вони як норми прямої дії мають застосовуватися у спірних правідносинах. Додатково звертав увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України», відповідно до змісту якого констатовано порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді національними судами аналогічної справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.09.2017 року проти задоволення адміністративного позову заперечив, посилаючись на п. 7.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", згідно якого до 01 січня 2015 року було надано право дострокового виходу на пенсію за віком жінкам, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. За таких умов розмір їхньої пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зменшується на 0,5% за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Оскільки позивач достроково вийшла на пенсію за 17 повних і 1 неповний місяць, то розмір її пенсії зменшився на 9%.

В письмових запереченнях відповідач вказує, що за 35 років 3 місяці 22 дні страхового стажу позивачу обчислено та нараховано пенсію в розмірі 1043,98 грн, що складається з основного розміру пенсії - 1046,20 грн., доплати до мінімального розміру пенсії в сумі 27,80 грн. (до 1074 грн.), доплати за понаднормовий стаж роботи 73,23 грн. Разом з тим, за більш ранній вихід на пенсію розмір пенсії зменшено на 9%, як це передбачено п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Подальші перерахунки пенсії не проводилися згідно ст. 42 Закону, оскільки ОСОБА_1 з 02.02.2015 року працює.

В подальшому представники сторін в судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

З пояснень позивача вбачається, що з 18 січня 2013 року їй на підставі поданої заяви було призначено достроково пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».

У 2017 році позивач звернулася до відповідача із заявою про підвищення та перерахунок пенсії, розмір якої на час звернення становив менше, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність. Але відповідач листом від 14 червня 2017 року № 14/Г-10 відмовив в перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що позивач вийшла на пенсію достроково, а також працює. Згідно ст. 42 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсія працюючим пенсіонерам не перераховується.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров"я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 949,00 гривень, з 1 вересня 1074,00 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1074,00 гривень, з 1 травня 1130,00 гривень, з 1 грудня 1208,00 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1247,00 гривень, з 1 травня 1312,00 гривень, з 1 грудня 1373,00 гривень.

За приписами ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 вказаного Закону, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців які народилися з 01 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

На дату звернення за призначенням пенсії позивачці виповнилося 55 років.

Відповідно до пункту 7-2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії, переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію.

Відсоток, на який було зменшено розмір пенсії, також може бути переглянуто з урахуванням відповідної кількості повних місяців страхового стажу, якщо особа після досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, продовжує працювати і відмовилася від отримання пенсії.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що розмір пенсії, призначеної внаслідок дострокового виходу на пенсію за віком у відповідності до вимог пункту 7-2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону визначається у декілька етапів:

1) визначення розміру пенсії відповідно до ст. 27 Закону;

2) визначення розміру пенсії згідно із ст. 28 Закону (йдеться про мінімальний розмір пенсії);

3) зменшення обчисленого відповідно до ст. 27 та ст. 28 Закону розміру пенсії на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Тобто, при достроковому виходу на пенсію, зменшенню підлягає і розмір пенсії, обчислений у мінімальному розмірі згідно із ст. 28 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивачеві пенсію було призначено у відповідності до положень п.7-2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» внаслідок дострокового виходу на пенсію, то відповідачем правомірно було зменшено обчислений з урахуванням ст.8 цього Закону розмір пенсії позивача на 9% (0,5% за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію).

З огляду на викладене доводи позивача щодо порушення норм ч. 3 ст. 46 Конституції України, якими передбачено право громадянина на соціальний захист, суд вважає необґрунтованими, оскільки їх слід застосовувати у системному зв'язку з положеннями ст. 92 Конституції України, які також є імперативними та прямо передбачають, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Доводи представника позивача щодо застосування практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Петриченко проти України» сприймаються судом критично, оскільки відповідно до змісту вказаного рішення Європейський суд з прави людини встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, що стосується саме мотивування судових рішень, під час якого суди повинні надати відповідь на головні аргументи сторін, зокрема на аргументи позивача щодо застосування положень ст. 46 Конституції України. Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні не встановлював право особи, що знаходиться під юрисдикцією України, на пенсію в розмірі не нижче прожиткового мінімуму, а лише констатував що суди не надали належного обґрунтування своїх рішень, проігнорувавши доводи заявника.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача і, як наслідок, для виплати її недоплаченої різниці, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 71, 86, 94, 158-163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Золотоніського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про зобов"язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час, збільшення розміру пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя І.М.Кваша