Справа № 817/845/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2017 р.Р і в н е 817/845/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: озивача: представник Никонець Д.А., відповідача: представник не прибув ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ"
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)
В С Т АН О В И В:

26.05.2017 Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот» звернулось в суд з адміністративним позовом до Офісу великих платників Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-258-11 від 05.05.2017 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 29214245,76 грн.

В подальшому, згідно заяви від 19.06.2017 про зміну назви Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот» на - Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот», уточнено найменування позивача (а.с.34).

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, суду пояснив, що постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень ДВС України від 22.09.2014 та від 30.09.2014, заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18.06.2015, та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30.07.2015, накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПАТ «Рівнеазот». За таких обставин, позивач був позбавлений можливості сплатити єдиний внесок з свого банківського рахунку. А тому з метою своєчасного виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску, за період з червня по вересень 2015 року, на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015 та виданої відповідно до цього договору довіреності, ПАТ «Рівнеазот» здійснив сплату єдиного внеску через повіреного - Дочірнє підприємство «Хімік» ПАТ «Азот». Сплата єдиного внеску проводилась від імені і за рахунок ПАТ «Рівнеазот», що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, де в графі призначення платежу вказано, що оплата здійснювалась за ПАТ «Рівнеазот». Однак листом №25588/10/28-10-20-4-20 від 18.11.2015 відповідачем повідомлено позивача про те, що така сплата єдиного внеску суперечить вимогам частини дев'ятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зокрема, у вказаному листі контролюючий орган наголосив на тому, що станом на 13.11.2015 усунуто невідповідність по підприємству ПАТ «Рівнеазот» стосовно сплати єдиного внеску в загальній сумі 20685499,00грн., яку сплачувало ДП «Хімік» ПАТ «Азот», шляхом перекиду коштів з ІКПП (інтегрованої картки платника податку) ПАТ «Рівнеазот» на ІКІІП «Нез'ясовані платежі». В результаті чого, в ІКПП платника ПАТ «Рівнеазот» виникла недоїмка в розмірі 11870891,55 грн. В подальшому, поточні платежі ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску контролюючий орган відносив в рахунок погашення вказаної вище недоїмки, натомість виникала нова недоїмка за інший період. Як наслідок, 05.05.2017 фіскальним органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 зі сплати єдиного внеску у розмірі 29214245,76 грн. Вказані дії відповідача ПАТ «Рівнеазот» вважає неправомірними. Сума єдиного внеску за період з 01.06.2015 по 30.09.2015 сплачена повіреним підприємства - ДП «Хімік» ПАТ «Азот», у повному обсязі, що не заперечується органом ДФС, на переконання позивача обов'язок зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано ним повністю та належним чином. Таким чином, позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для направлення Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 05.05.2017. За наведеного, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, Офіс великих платників Державної фіскальної служби, позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.46-47). В обґрунтування заперечення зазначив, що відповідно до частини дев'ятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством. Таким чином, сплата ДП «Хімік» ПАТ «Азот» єдиного внеску від імені ПАТ «Рівнеазот», але за рахунок ДП «Хімік» ПАТ «Азот», суперечить вимогам вказаної вище статті Закону. Відтак, відповідач зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 05.05.2017 є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання, в тому числі призначене за його клопотанням в режимі відеоконференції, не забезпечив, причини неможливості прибуття представника суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Судом не визнавалась обов'язкова участь відповідача в судовому засіданні. Таким чином, відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши письмове заперечення відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Рівнеазот», яке перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот» зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Рівненської міської ради 13.11.1995; види діяльності за КВЕД: виробництво добрив і азотних сполук; виробництво електроенергії; торгівля електроенергією; організація будівництва будівель; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послух технічного консультування в цих сферах; загальна медична практика (а.с.19, 35).

З матеріалів справи також встановлено, що ПАТ «Рівнеазот» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановами заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18.06.2015 та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30.07.2015, накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПАТ «Рівнеазот» (а.с.87-91), що позбавляло позивача можливості здійснити сплату єдиного внеску з свого банківського рахунку відповідно до приписів частин сьомої, восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

З метою своєчасного виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску, за період з червня по вересень 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Рівнеазот» та Дочірнім підприємством «Хімік» ПАТ «Азот» укладено Договір доручення №05.15 від 29.05.2015 (а.с.92-93). Відповідно до пункту 1.1 Договору - Повірений (ДП «Хімік» ПАТ «Азот») в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов'язується за рахунок Довірителя (ПАТ «Рівнеазот») виконувати грошові зобов'язання, деталізований зміст яких визначається у додатках.

На виконання підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору доручення, позивачем видано довіреність №748-юв від 11.06.2015, якою уповноважено ДП «Хімік» ПАТ «Азот» вчиняти наступні дії: сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ «Рівнеазот»: нотаріальні послуги, податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, єдиний соціальний внесок, податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, аліменти, заробітну плату, інші утримання з заробітної плати, пенсії, оплату листків непрацездатності, виплати заробітної плати за період відпустки, компенсацію середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, відрахування від ФОП, кошти на господарські потреби, на відрядження, супутні банківські комісії (а.с.94).

На виконання вимог Договору доручення та у відповідності до повноважень згідно з довіреністю, ДП «Хімік» ПАТ «Азот» сформувало та подало на виконання банківських установ платіжні доручення із зазначенням призначення платежу «нарахована сума ЄВ» в загальному розмірі 20685499,01 грн.(а.с.96-97).

Таким чином, повіреним ДП «Хімік» ПАТ «Азот» було сплачено єдиний внесок від імені та за рахунок ПАТ «Рівнеазот» на підставі Договору доручення №05.15 від 29.05.2015 та виданої відповідно до цього договору довіреності.

Як встановлено судом, перераховані в липні та вересні 2015 року ДП «Хімік» ПАТ «Азот» від імені та за дорученням ПАТ «Рівнеазот» грошові кошти в рахунок оплати сум платежів єдиного внеску за спірний період були прийняті контролюючим органом як належні; останній не мав жодних зауважень та не направляв жодних повідомлень позивачу про те, що перераховані кошти не можуть бути прийняті як сплата єдиного внеску за вказаний період, а також не повідомляв позивача про виникнення недоїмки за платежем «суми єдиного внеску». Лише в листопаді 2015 на адресу позивача надійшов лист Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників №25588/10/28-10-20-4-20 від 18.11.2015, в якому зазначалось, що на адресу Центрального офісу надійшов лист Державної фіскальної служби від 12.11.2015 про порушення вимог Закону України №2464-VI, а саме, що у період з липня по вересень 2015 року ДП «Хімік» ПАТ «Азот» здійснило сплату єдиного внеску на загальну суму 20685499 грн. за ПАТ «Рівнеазот», а тому кошти сплачені ДП «Хімік» ПАТ «Азот», перекинуто з інтегрованої картки платника податку (ІКПП) ПАТ «Рівнеазот» на ІКПП «Нез'ясовані платежі», в результаті чого в ІКПП платника ПАТ «Рівнеазот» виникла недоїмка у розмірі 11870891,55 грн., яка підлягає погашенню (а.с.98).

Крім цього, судовими рішеннями встановлено наступні обставини, які в силу вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнені від доказування.

Так, постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016 у справі №817/85/16, яка набрала законної сили того ж дня, задоволено позов ПАТ «Рівнеазот», визнано протиправною вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків № Ю-258-11 від 07.12.2015 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 16821411,33 грн. При цьому, задовольняючи позов суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що позивач виконав свої зобов'язання зі сплати єдиного внеску шляхом вчинення дій від імені позивача повіреним на підставі договору доручення, довіреності та договору про поворотну фінансову допомогу і внаслідок таких дій позивача ніяких негативних наслідків не наступило, а навпаки кошти своєчасно надійшли до відповідача (а.с.105-109).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 у справі №817/110/16, яка набрала законної сили 22.12.2016, визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників №Ю-258-11 від 12.01.2016 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 10365195,00 грн. (а.с.110-118).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №817/299/16, яка набрала законної сили 29.07.2016, визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників №Ю-258-11 від 04.02.2016 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 18176403,39 грн. (а.с.119-124).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 у справі №817/902/16, яка набрала законної сили 17.01.2017 року, визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників № Ю-258-11 від 07.05.2016 року про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 20035875,98 грн. (а.с.125-133).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 у справі №817/2117/16, яка набрала законної сили 16.05.2017, визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо перекидання з інтегрованої картки платника податків ПАТ «Рівнеазот» на інтегровану картку "Нез'ясовані платежі" грошових коштів в сумі 20685 499 грн. сплачених з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ «Рівнеазот» - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015; Зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зарахувати сплачені ДП «Хімік» ПАТ «Азот» на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015 грошові кошти в сумі 20685499 грн. в рахунок сплати єдиного внеску ПАТ «Рівнеазот» в інтегрованій картці платника податків ПАТ «Рівнеазот»; Визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо зарахування поточних платежів ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску здійснених у жовтні-грудні 2015 року та січні-листопаді 2016 року в рахунок погашення суми недоїмки визначеної у вимогах №ю-258-11 від 07.12.2015; від 12.01.2016; від 04.02.2016 та від 07.05.2016; Зобов'язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби здійснити перерахунок грошових зобов'язань ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску з урахуванням суми єдиного внеску сплаченого з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ «Рівнеазот» - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» (а.с.134-145).

При цьому, судами встановлено, що всупереч положень п.4.1. Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 452 від 09.09.2013, поточні платежі ПАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску здійснені у жовтні - грудні 2015 року та січні-квітні 2016 року Міжрегіональне ГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП відносило в рахунок погашення недоїмки визначеної у вимозі № Ю-258-11 від 07.12.2015. При цьому, на підставі самостійно поданих товариством звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів, відповідачем фіксувалось виникнення нової недоїмки за інший період. Тобто, попри спірність суми недоїмки визначеної у вимозі № Ю-258-11 від 07.12.2015 і незважаючи на те, що вказана вимога була оскаржена у передбачені законом строки і в адміністративному і у судовому порядку, в порушення положень Порядку, орган ДФС безпідставно змінював призначення здійснених ПАТ «Рівнеазот» платежів, що направлялись на сплату задекларованих поточних зобов'язань зі сплати єдиного внеску (відображених у поданих Звітах) та протиправно направляв вказані кошти в рахунок погашення суми недоїмки, яка, як встановлено судом, взагалі відсутня, оскільки зобов'язання зі сплати єдино внеску за червень-вересень 2015 року своєчасно та в повному обсязі виконані ПАТ «Рівнеазот». Внаслідок того, що поточні платежі ПАТ «Рівнеазот» зараховувались в рахунок погашення недоїмки визначеної у вищевказаних вимогах, виникала нова заборгованість по поточних зобов'язаннях.

Не зважаючи на відповідні судові рішення, по особовому рахунку товариства продовжує обліковуватися недоїмка зі сплати єдиного внеску, що, зокрема, підтверджується даними інтегрованої картки платника податків ПАТ "Рівнеазот" (а.с.48-60).

05.05.2017 Офісом великих платників ДФС сформовано Вимогу відносно ПАТ «Рівнеазот» про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, відповідно до якої позивача зобов'язано сплатити суму боргу у розмірі 24214245,76 грн., за порушення останнім статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (а.с.18).

Підставою винесення вказаної вимоги став висновок контролюючого органу про порушення позивачем статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», обумовлений знову ж таки тим, що сплата єдиного внеску здійснювалась не ПАТ «Рівнеазот», а третьою особою - ДП «Хімік» ПАТ «Азот».

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

При цьому суд виходив з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 та Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953.

За приписами статті 1 вказаного Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною першою статті 4 цього Закону встановлено, що платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

А в силу вимог абзацу 1 пункту 1 частини першої статті 7 Закону, базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною сьомою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 визначено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

А частиною восьмою цієї статті, - що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Підпунктом 1 пункту 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 закріплено правило, згідно якого, сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь).

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 цього ж розділу, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Аналогічне положення передбачене і частиною дванадцятою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010.

Таким чином, ПАТ «Рівнеазот», як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не міг ухилитися від сплати єдиного внеску не зважаючи на те, що на всі кошти, які містяться на рахунках ПАТ «Рівнеазот», накладено арешт. Однак, у зв'язку з такими обставинами, останнє було позбавлене можливості здійснити сплату єдиного внеску зі свого банківського рахунку, що і стало підставою для вжиття заходів спрямованих на виконання свого обов'язку щодо сплати податку, шляхом укладення 29.05.2015 договору доручення №05.15 з ДП «Хімік» ПАТ «Азот».

При цьому, суд не бере до уваги доводи контролюючого органу, що перерахування повіреним - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» грошових коштів на сплату єдиного внеску від імені та за рахунок довірителя - позивача, суперечить положенням частини дев'ятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 з огляду на таке.

По-перше, буквальний зміст вказаної статті свідчить на користь того, що заборонена передача платниками єдиного внеску саме своїх обов'язків з його сплати третім особам.

В розумінні Цивільного кодексу України передача обов'язків щодо сплати є нічим іншим, як переведенням боргу, і здійснюється шляхом заміни боржника у зобов'язанні за правилами статтями 520-521 Цивільного кодексу України, тобто шляхом укладення відповідного правочину, на укладення якого необхідна згода кредитора.

ПАТ «Рівнеазот» такої угоди з ДП «Хімік» ПАТ «Азот» не укладало і жодних доказів зворотного суду не надано.

Також за правилами статті 528 Цивільного кодексу України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

При цьому, суду також не надано жодного доказу тому, що ПАТ «Рівнеазот» поклало виконання свого обов'язку по сплаті єдиного внеску на ДП «Хімік» ПАТ «Азот».

По-друге, договір доручення №05.15 від 29.05.2015 не може розглядатися, ні як угода про переведення боргу, ні як покладення ПАТ «Рівнеазот» на ДП «Хімік» ПАТ «Азот» своїх обов'язків по сплаті єдиного внеску, позаяк в такому випадку ДП «Хімік» ПАТ «Азот» вчиняло певні юридичні дії не від свого імені, а від імені та за рахунок довірителя, тобто ПАТ «Рівнеазот». А тому платником єдиного внеску як було так і залишилося ПАТ «Рівнеазот».

Так, відповідно до частини першої статті 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

За частиною другою цієї статті, договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

А згідно зі статтею 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до цього, правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки не повіреного, а саме довірителя, а тому повірений жодних цивільних прав та обов'язків за правочинами, які він вчинив на виконання договору доручення, не набуває.

З огляду на це, сплата єдиного внеску повіреним не є передачею платником єдиного внеску своїх зобов'язань по його сплаті третій особі.

Окрім того, відповідно до п.6.1 Договору, Довіритель - ПАТ «Рівнеазот» відшкодовує Повіреному - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» фактично підтверджені витрати, пов'язані з виконанням доручення згідно рахунків, виставлених Повіреним. укладений договір поворотної фінансової допомоги підтверджує, що повірений вчиняв юридичні дії за рахунок довірителя - позивача у даній справі (а.с.95).

Отже, у даному випадку ДП «Хімік» ПАТ «Азот», перераховуючи соціальний внесок, діяв як повірений від імені позивача, а не як самостійний платник.

Відповідно до цього, суд констатує, що позивачем були вжиті всі заходи спрямовані на виконання покладеного на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Крім того, як уже зазначено судом, правомірність висновків контролюючого органу про протиправність сплати повіреним - ДП «Хімік» ПАТ «Азот» за ПАТ «Рівнеазот» єдиного внеску за період з 01.06.2015 по 30.09.2015 та правомірність прийнятих на цих підставах рішень, неодноразово були предметом судових розглядів, за результатами яких, відповідні рішення контролюючого органу визнавалась протиправними та скасовувались судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Пунктом 3 Розділу VІ цієї Інструкції визначено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

У пункті 4 розділу IV Інструкції зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення суми боргу.

Оскільки, сума єдиного внеску за період з червня по вересень 2015 року була сплачена повіреним ДП «Хімік» ПАТ «Азот» у повному обсязі, то обов'язок позивача зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано повністю та своєчасно.

Варто наголосити, що відповідно до п. 4.1. Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №452 від 09.09.2013, скарга на вимоги та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу подана з дотриманням порядку і строків, визначених пунктом 2.3 розділу II та пунктом 3.1 розділу IІІ цього Порядку, зупиняє строки їх сплати до винесення рішення органом доходів і зборів вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили. Аналогічні положення збереженні також і у Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №1124 від 09.12.2015, що набрав чинності з 23.02.2016.

Враховуючи те, що вимога№Ю-258-11 від 07.12.2015, як і вимоги під тим самим порядковим номером від 12.01.2016, від 04.02.2016 та від 07.05.2016 були у визначені законом строки оскаржені ПАТ «Рівнеазот», орган ДФС безпідставно змінював призначення здійснених ПАТ «Рівнеазот» платежів, що направлялись на сплату задекларованих поточних зобов'язань зі сплати єдиного внеску (відображених у поданих Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів) та протиправно направляв вказані кошти в рахунок погашення суми недоїмки, яка, як встановлено судовими рішеннями по справах №817/85/16, № 817/110/16, №817/299/16 та № 817/902/16, відсутня.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для зарахування поточних платежів позивача в рахунок оплати суми недоїмки визначеної за період з червня по вересень 2015 року та, відповідно, для зарахування подальших поточних платежів в рахунок погашення недоїмки визначеної у вимогах №Ю-258-11 від 07.12.2015, від 12.01.2016, від 04.02.2016 та від 07.05.2016, і як наслідок, недоїмка на 05.05.2017 та вимога під №Ю-258-11 від 05.05.2017 є такими, що сформовані штучно, а саме за рахунок неправомірних дій відповідача по невірному відображенню в інтегрованій картці платника - позивача, нарахованих та сплачених ним платежів зі сплати єдиного внеску.

Вимога відповідача №Ю-258-11 від 05.05.2017 не відповідає встановленим у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. Оскаржувана вимога порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідного рішення протиправним та його скасування в судовому порядку.

Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне.

За правилами статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. А за правилами частини третьої цієї статті, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ухвалою суду від 29.05.2017 позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 438213,69 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до наведеного та з врахуванням того, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, і якій за ухвалою суду сплату судового збору відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, судовий збір в розмірі 438213,69 грн. підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправнимм і скасувати вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю-258-11 від 05.05.2017 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 29214245,76 грн.

Стягнути на користь держави (рахунок 4002; отримувач УДКСУ у м. Рівному (м. Рівне) 22030101; банк отримувача ГУ ДКСУ у Рівненській області; код ЄДРПОУ отримувача 38012714; код МФО банку отримувача 833017; призначення платежу "Судовий збір справа № 817/845/17, Рівненський окружний адміністративний суд, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судовий збір у розмірі 438213,69 грн. (чотириста тридцять вісім тисяч дісті тринадцять гривень 69 копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Друзенко Н.В.