Справа № 809/983/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2017 р. №809/983/17
14 год. 20 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - Гундяка В.Д.
при секретарі Дмитрашко О.М.,
за участю представника відповідача Командувача військ оперативного командування "Захід" Павлюка Олександра Олексійовича - Маєвського С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_2 , Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу, -
07.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_2 , Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом від 20.05.2017 року за №94 позивача незаконно звільнено з військової служби в запас, оскільки згідно вимог абз. 3 ч. 1 ст. 225 Указа Президента України Про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах звільнення військовослужбовців у званнях до майора здійснюється виключно Командувачем відповідного виду Збройних Сил України. Однак оскаржуваний наказ виданий службовою особою, що немає відповідних повноважень. Крім того при винесенні наказу про звільнення позивачу не було надано розрахунку вислуги років. Тому позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення з ЗСУ та зобов`язати Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " представити документи на його звільнення Командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України, а останнього видати наказ про звільнення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав повністю.
Представник Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Попка Сергія Миколайовича в судове засідання не з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених в письмовому запереченні. Вказав, що в квітні 2017 року майором ОСОБА_1 було подано рапорт про звільнення, який направлено Командувачу військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та згідно наказу останнього від 20.05.2017 року за №94 звільнено з військової служби на підставах і у спосіб, визначений чинним законодавством. Крім того відповідно до розрахунку від 13.12.2016 року при звільненні вірно визначено вислугу років позивача, що на момент звільнення становить 24 роки 08 місяців 06 днів. Просив у задоволенні позову відмовити.
Представник Командувача військ оперативного командування "Захід" Павлюка Олександра Олексійовича в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні. Суду пояснив, що в особливий період та після прийняття рішення про демобілізацію, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється на підставах, визначених пунктом 225 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року за №1153/2008, яким передбачено звільнення військовослужбовців у військових званнях до майора виключно командувачами військ оперативних командувань ЗСУ. Зазначив, що відповідно до Інструкції від 10.04.2009 року за №170 обов`язку вручення позивачу розрахунку не передбачено. Таким чином наказ від 20.05.2017 року за №94, виданий Командувачем військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", про звільнення з військової служби позивача винесений компетентним органом та повністю відповідає вимогам чинного законодавства України.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних мотивів.
Судом встановлено, що 03.05.2017 року начальником інформаційно-телекомунікаційного вузла Івано-Франківського обласного військового комісаріату майором ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення зі служби у Збройних Силах України за станом здоров`я.
На підставі отриманих службових матеріалів командувачем військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 був виданий наказ (по особовому складу) від 20.05.2017 року за №94, згідно пункту 20 параграфу 4 якого, майора ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
За наслідками судового розгляду суд погоджується з правомірністю прийняття вищевказаного рішення з огляду на нижчезазначене.
Поняття особливого періоду наведене у частині першій статті 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 року за №3543-ХІІ (надалі - Закону №3543-ХІІ), за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію та в подальшому змінами до вказаного Закону визначено періоди часткової мобілізації.
За змістом статті 1 Закону №3543-ХІІ особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.
У частині четвертій статті 3 Закону №3543-ХІІ зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.
Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Системний аналіз наведених правових норм, а також загальновідомих обставин іноземної агресії щодо України дає підстави вважати, що у проміжки між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся, а тому у період з березня 2014 року в Україні діє стан особливого періоду.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року за №1153/2008 (надалі Положення).
Також це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Відповідно до абз. 3 підпункту 2 пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до прийняття рішення про демобілізацію на підставах, передбачених пунктом 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно за всіма підставами, крім звільнення осіб офіцерського складу через службову невідповідність та у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, командувачами військ оперативних командувань, командувачами військ (сил) Збройних Сил України, що не входять до складу видів Збройних Сил України, керівниками органів військового управління Збройних Сил України.
Крім цього згідно пункту 12.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року за №170 звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення.
В особливий період та після прийняття рішення про демобілізацію звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється за підставами, визначеними пунктом 225 Положення у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно - командувачами військ оперативних командувань Збройних Сил України, командувачем Високомобільних десантних військ Збройних Сил України, командувачем Сил спеціального призначення Збройних Сил України, начальником Озброєння Збройних Сил України, начальником Тилу Збройних Сил України, начальником Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, начальником Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальником Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України.
В судовому засіданні встановлено, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з військової служби у запас виданий Командувачем військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_3 , що визнав ОСОБА_1 у позовній заяві.
Тому, враховуючи вказані норми, наказ від 20.05.2017 року за №94 про звільнення позивача підписаний особою, яка відповідно до Положення була наділена правом звільнення позивача з військової служби в запас.
Твердження позивача про те, що при винесенні наказу про звільнення відповідачем не було надано розрахунку вислуги років суд вважає безпідставним, оскільки відповідачем розраховано вислугу років позивача, що на момент звільнення становить 24 роки 08 місяців 06 днів, про що зазначено у витязі з наказу (по строковій частині) від 09.06.2017 року за №107.
Крім цього суд зазначає, що розрахунок вислуги років позивача за №755 був складений 13.12.2016 року, однак обов`язку вручення вказаного розрахунку звільненій особі згідно Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року за №170 не передбачено.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України ні позивачем, ні його представником не доведено незаконність винесеного оскаржуваного наказу. Натомість відповідач - Командувач військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Павлюка О.О. як суб`єкт владних повноважень надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність свої дій.
Таким чином наказ (по особовому складу) від 20.05.2017 року за №94, виданий командувачем військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого майора ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) винесений правомірно та відповідає вимогам чинного законодавства України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
На підставі п. 225 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
в задоволенні позову відмовити.
Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/ Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 23.10.2017.