Справа № 2а/1522/6131/11
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 2а/1522/6131/11

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року за поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання відмови нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» безпідставною та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2011 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання відмови нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» безпідставною та зобовязання вчинити певні дії задоволений. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 07 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року з виключенням виплачених за зазначений період суми.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси залишено без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2011 року без змін.

23 березня 2017 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду та просив встановити чи змінити спосіб і порядок виконання судового рішення, прийнятого Приморським районним судом м. Одеси у справі №2а/1522/6131/11 з: «зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 07 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року з виключенням виплачених за зазначений період сум» на: «стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси грошової суми в розмірі 629,64 грн. на користь ОСОБА_3 разової підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 07 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року з виключенням виплачених за зазначений період сум».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року це подання було задоволено. Змінено спосіб виконання постанови з: «зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 07 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року з виключенням виплачених за зазначений період сум» на: «стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси грошової суми в розмірі 629,64 грн. на користь ОСОБА_3 разової підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначного законодавством, за період з 07 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року з виключенням виплачених за зазначений період сум»

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, з урахуванням наступного.

Змінюючи спосіб і порядок виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2011 року, суд першої інстанції послався на ч. 1 ст. 263 КАС України та положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та дійшов висновку про те, що на правовідносини щодо отримання коштів з державного органу за рішенням суду з 01.01.2013 року розповсюджуються приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому є обґрунтованими доводи заявника про відсутність на цей час порядку виконання таких рішень у разі задоволення позовних вимог про виплату коштів без визначення певної суми та способу виконання рішення, а саме шляхом стягнення.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду з огляду на таке.

Частиною 1 статті 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

При цьому, зміна на підставі статті 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналізуючи норми ч. 1 ст. 263 КАС України у системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Варто також зазначити, що невиконання відповідачем судового зобов'язання в частині виплати через тимчасовий брак коштів в розумінні ч. 1 ст. 263 КАС не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ч. 1 ст. 263 КАС, якою передбачено право на звернення із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, була висловлена раніше у Верховнім Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року (справи №21-475а14 та №21-394а14), від 25 листопада 2014 року (справа №21-506а14), від 05.12.2016 р. (справа №21-365а16).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність рішення суду.

Відтак, апеляційна скарга Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 199, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - задовольнити повністю.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову ухвалу суду, якою відмовити старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 у задоволенні подання про зміну способу і порядку виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2011 року по справі №2а/1522/6131/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя Ю.В.Осіпов