Справа № 522/11495/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/11495/13-а

Категорія: 5.1.1 Головуючий в 1 інстанції: Науменко А.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2014 року та заперечення на ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2013 року, 26 листопада 2013 року, 21 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивачі звернулись з адміністративним позовом, в якому просили визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Одеської міської ради щодо не проведення державної реєстрації Комунального підприємства «Водоканал» згідно рішення Одеської міської ради №100-V від 27.06.2006 року та зобов'язати Виконавчий комітет Одеської міської ради провести державну реєстрацію статуту Комунального підприємства «Водоканал» відповідно до рішення №100-V від 27.06.06 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 р. №100-V було створено комунальне підприємство «Водоканал», затверджено його статут та було зобов'язано Виконавчий комітет Одеської міської ради здійснити заходи щодо державної реєстрації даного комунального підприємства.

Проте, як свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №244421 від 08.11.2012 року Виконавчий комітет Одеської міської ради покладені на нього зобов'язання не виконав - не здійснив реєстрацію статуту створеного Одеською міською радою 27.06.2006 р. КП «Водоканал» у державного реєстратора відповідно вимог Закону України №755-VI від 15.05.2003р. (в редакції Закону № 3575 від 16.03.2006р).

Зазначені дії сприяли тому, що з 2004 року на ринку комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у м. Одесі, знаходиться приватна структура TOB «Інфокс», яка за відсутністю належних правовстановлюючих документів проводить господарську діяльність та примушує споживачів відповідних послуг укладати такі договори.

Позивачі стверджували, що не проведення реєстрації КП «Водоканал» виконавчим комітетом Одеської міської ради призвело до порушення прав позивачів, як споживачів послуг водопостачання та спричинило їм матеріальну шкоду.

У зв'язку з наданням з боку відповідача Рішення Одеської міської ради від 16.04.2013 р. «Про скасування рішення ОМР № 100- V» заявили, що зазначене рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства та є незаконним. Просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2013 року, 26 листопада 2013 року, 21 лютого 2014 року у задоволенні відводу головуючого судді відмовлено.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2014 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не спростовані доводи відповідача, що директор КП «Водоконал» не призначався та у відповідному порядку документи на реєстрацію юридичної особи КП «Водоканал» до Виконкому не подавалися. Тобто, не здійснювалися будь-які дії на реалізацію приписів рішення № 100-V, яке носить ненормативний характер, одноразового застосування, щодо волевиявлення засновника про створення юридичної особи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання відповідача зареєструвати КП «Водоканал», суд першої інстанції послався на наявність існуючого рішення Одеської міської ради від 16.04.2013 року №3351-VІ про скасування рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. №100-V та на той факт, що рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. №100-V не було реалізоване.

Не погоджуючись з даними судовими рішеннями позивачі подали апеляційну скаргу та заперечення на відповідні ухвали суду.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просять їх скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Так апеляційним судом встановлені наступні обставини у справі.

Рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 р. №100-V було створено комунальне підприємство «Водоканал», затверджено його статут та було зобов'язано Виконавчий комітет Одеської міської ради здійснити заходи щодо державної реєстрації даного комунального підприємства (а.с.189).

Рішенням Одеської міської ради від 16.04.2013 року №3351-VІ скасовано рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. №100-V ( а.с.187).

На момент вирішення спірного питання КП «Водоканал» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не зареєстрований, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №244421 від 08.11.2012р. ( а.с.14).

На протязі розгляду справи відповідачем не надано доказів щодо реєстрації вищевказаного підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у звязку чим колегія суддів визнає факт відсутності реєстрації КП «Водоканал» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Предметом спору у справі, що розглядається є правомірність дій (бездіяльність) відповідача щодо виконання рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. №100-V.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить із такого.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, прийняття субєктом владних повноважень рішень, вчинення (невчинення) дій здійснюється на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому бездіяльність субєкта владних повноважень це пасивна поведінка субєкта, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної особи.

За змістом п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до виключної компетенції міських рад належить прийняття рішень ... про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (частина друга статті 11). Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (стаття 17). Акти ради, виконавчого комітету міської, ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (частина перша статті 73).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлено, що державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Таким чином, правовим наслідком виконання відповідного рішення є вчинення відповідачем певних юридичних дій, наслідком яких є реєстрація відповідного підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Натомість, відповідач у період з 27.06.2006 року по 16.04.2013 року таких дій не вчинив, що потягло порушення права позивачів, як мешканців територіальної громади на отримання належних житлово-комунальних послуг, а відтак бездіяльність відповідача у зазначений період слід визнати протиправною.

Вказана бездіяльність носила триваючий характер, а тому відсутні правові підстави для застосування наслідків, передбачених ст.ст.99-100 КАС України.

Відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 N 7 у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Вирішуючи питання щодо способу поновлення порушеного права позивачів, суд не може зобовязати відповідача здійснити державну реєстрацію статуту КП «Водоканал» з огляду на те, що рішенням Одеської міської ради від 16.04.2013 року №3351-VІ скасовано рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 р. №100-V, яким було зобовязано відповідача вчинити відповідні дії.

Вказане рішення Одеської міської ради від 16.04.2013 року №3351-VІ не є предметом спору у справі, що розглядається, у звязку з чим, суд не дає йому правову оцінку, жодним органом не скасоване, а отже є чинним та обовязковим для виконання.

За таких обставин, позовні вимоги щодо покладення зобовязання про державну реєстрацію комунального підприємства не підлягають задоволенню.

Оцінюючи відповідність оскаржуваних ухвал вимогам ст.ст. 27-30 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п. 13.5 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" розглядаючи заперечення на інші ухвали, викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції, апеляційний суд повинен зазначити про це в описовій та мотивувальній частинах судового рішення, а результат перевірки - у резолютивній.

Статтею 27 КАС України, визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме - суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і відводиться: якщо він брав участь у розгляді цієї справи, або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок експерт, спеціаліст перекладач; якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; якщо він є членом сім'ї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ч.3 ст.15-1 КАС України.

Як вбачається з заяв про відвід, позивачі вбачають упередженість головуючого при розгляді даної справи, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, що полягає у наданні переваги третій особі по справі та не надісланні копій ухвали про відкриття провадження у справі.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням наведених позивачами підстав для відводу судді, суд першої інстанції правомірно відмовив в їх задоволенні, оскільки викладені заявниками обставини є не обґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході розгляду справи позивачі часткового довели суду ті обставини, на які вони посилалися в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судові витрати розподіляються у відповідності із приписами ч.3 ст.94 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, керуючись п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Одеської міської ради щодо не виконання рішення Одеської міської ради №100-V від 27 червня 2006 року у період з 27 червня 2006 року по 16 квітня 2013 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Заперечення у апеляційній скарзі на ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2013 року, 26 листопада 2013 року, 21 лютого 2014 року у задоволенні відводу головуючого судді відхилити.

Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2013 року, 26 листопада 2013 року, 21 лютого 2014 року у задоволенні відводу головуючого судді залишити без змін.

Стягнути з місцевого бюджету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 17 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду -19 листопада 2014 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян