Справа № 824/575/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/575/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представників відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень № від 04 квітня 2017 року (форма "С"); № від 04 квітня 2017 року (форма "С"); № від 04 квітня 2017 року (форма "С").

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в березні 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області проведено фактичну перевірку за дотриманням товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" порядку розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

За результатами перевірки складено акт від 23 березня 2017 року, на підставі якого відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення: форми "С" №, згідно якого до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 17870,00 грн; форми "С" №, згідно якого до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1,00 грн; форми "С" №, згідно якого до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 147638,47 грн.

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями та вважає, що при проведенні фактичної перевірки відповідачем не дотримано вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, оскільки в наказі про проведення перевірки мала бути зазначена одна, а не три адреси обєкта перевірки.

В обґрунтування незаконності податкового повідомлення-рішення форми "С" №, прийнято за порушення підпунктів 2.11, 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями), товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" посилається на те, що підзвітній особі позивача було видану суму коштів згідно видаткового касового ордеру та вказує про відсутність порушення. Також зазначає, що в даному випадку не має готівкових розрахунків, а відповідачем помилково застосовано санкцію, передбачену абз. 6 статі 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року №436/95, адже підзвітна особа товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3", яка отримала кошти, не є покупцем, який отримав готівкові кошти за розрахунком. Водночас позивач зазначає і про наявність у нього первинних документів, що підтверджують використання підзвітною особою готівкових коштів, виданих позивачем під звіт.

В обґрунтування незаконності податкового повідомлення-рішення форми "С" №, прийнятого за порушення пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями), позивач посилається на те, що законодавством не передбачено відповідальності за невнесення запису у КОРО у разі наявності Z-звіту. Також вказує про оприбуткування ним готівки, посилаючись на те, що роздрукування касового чека при проведенні розрахункової операції, а в кінці дня виконання Z-звіту, можна вважати оприбуткуванням, оскільки з фіскальної памяті РРО зазначені суми не зникають. Зазначає, що позивачем в КОРО вклеєний Z-звіт, готівка здана до банку.

Від відповідача до суду надійшли заперечення проти позову у письмовій формі, в яких він вказує про правомірність наказу про проведення фактичної перевірки позивача та дотримання контролюючим органом при цьому вимог статей 75, 80, 81 Податкового кодексу України, а також про обґрунтованість виявлених за результатом проведеної перевірки порушень позивачем пункту 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (із змінами та доповненнями), підпунктів 2.11, 3.1, 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями) та, як наслідок, правомірність прийнятих податкових повідомлень - рішень № від 04 квітня 2017 року (форма "С"); № від 04 квітня 2017 року (форма "С"); № від 04 квітня 2017 року (форма "С").

В судове засідання, призначене на 18 жовтня 2017 року, позивач не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

Водночас від нього надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Також у клопотанні вказано про підтримку позовних вимог у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, надавши пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Крім цього, додатково вказали, що одержувачами коштів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було подано платіжних документів на підтвердження сплати коштів, а отже відбулось проведення готівкових розрахунків без подання одержувачами коштів платіжного доручення, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів. При цьому посилались і на лист Національного банку України від 04 серпня 2011 року №11-227/3469-9226 «Щодо здійснення касових операцій банками в Україні». Просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області №59/фп від 13 березня 2017 року, направлень на проведення перевірки №417, 418, 419, 420, 421, 422 від 13 березня 2017 року працівниками відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, а саме: заступником начальника відділу ОСОБА_2, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_8, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_9, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_10, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_11, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_12 проведено фактичну перевірку субєкта господарювання: юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" в кафе барі за адресою: м. Чернівці, вул. Незалежності, 86Е, в кафе барі за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 248Є, в барі за адресою: м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 6-8, за період фінансово-господарської діяльності з 12 серпня 2016 року по 23 березня 2017 року, з 14 березня 2017 року тривалістю 10 діб, з питань дотримання вимог Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині здійснення господарської діяльності та Законів України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (із змінами та доповненнями), постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" та інших законодавчих актів.

За результатами проведеної перевірки 23 березня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області складено акт (довідку) перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) №0040/24/13/РРО/37690085.

Перевіркою встановлено порушення:

- пункту 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (із змінами та доповненнями), а саме: невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній в денному звіті РРО (Х-звіті) в сумі: по РРО фіск. № (бар за адресою: м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 6-8): 2747,00 грн; по РРО фіск. № (кафе-бар за адресою: м. Чернівці, пр. Незалежності, 86Е): 1575,65 грн.

- підпунктів 2.11, 3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями), а саме: встановлено проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів належно оформлених, згідно із законодавством України, платіжних документів (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 147638,47 грн;

- підпунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (із змінами та доповненнями), а саме:

а) в барі за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 248Е не здійснено облік грошових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків по реєстратору розрахункових операцій фіск. №:

- відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №0482 від 15 листопада 2016 року загальна сума розрахункових операцій склала 793,00 грн. В графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій №р від 28 липня 2016 року вказану суму не оприбутковано. Сума неоприбуткування склала 793,00 грн;

- відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №0487 від 20 листопада 2016 року загальна сума розрахункових операцій склала 2230,00 грн. В графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій №р від 28 липня 2016 року оприбутковано суму 230,00 грн. Сума не оприбуткування склала 2000,00 грн;

- відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №0505 від 08 грудня 2016 року загальна сума розрахункових операцій склала 310,00 грн. В графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій №р від 28 липня 2016 року вказану суму не оприбутковано. Сума неоприбуткування склала 310,00 грн;

б) в кафе барі за адресою: м. Чернівці, пр. Незалежності, 86Е не здійснено облік грошових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків по реєстратору розрахункових операцій фіск. №:

- відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №1128 від 09 березня 2017 року загальна сума розрахункових операцій склала 2038,00 грн. В графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій №р від 20 січня 2017 року оприбутковано суму 1677,00 грн. Сума неоприбуткування склала 361,00 грн;

- відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №1133 від 14 березня 2017 року загальна сума розрахункових операцій склала 917,00 грн. В графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій №р від 20 січня 2017 року оприбутковано суму 807,00 грн. Сума неоприбуткування склала 110,00 грн;

Загальна сума не оприбуткування готівкових коштів в книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО склала 3574,00 грн.

Як вбачається із вказаного акта, директор товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" ОСОБА_13 з висновком перевірки не погодився, оскільки висновок та факти виявлених порушень потребують детального виявлення та розяснення.

У звязку із виявленими під час перевірки порушеннями, зафіксованими в акті перевірки, 04 квітня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- форми "С" №, згідно якого до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 17870,00 грн;

- форми "С" №, згідно якого до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 1,00 грн;

- форми "С" №, згідно якого до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 147638,47 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, 14 квітня 2017 року позивачем подана скарга до Державної фіскальної служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 01 червня 2017 року №11908/6/99-99-11-03-01-25 Державна фіскальна служба України залишила скаргу позивача без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись із вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" звернулось до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається зі змісту позову, в обґрунтування заявлених вимог позивач вказує про неправомірність проведеної відповідачем перевірки. На думку позивача, при проведенні фактичної перевірки відповідачем не дотримано вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, а саме: в наказі про проведення перевірки мала бути зазначена одна, а не три адреси обєкта перевірки.

Між тим, суд вважає указані доводи безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи фактична перевірки проведена відповідачем у позивача на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області №59/фп від 13 березня 2017 року.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За змістом пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно пункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України, зокрема, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З огляду на зміст наведених норм, суд вважає, що позивач не правильно трактує їх, оскільки законодавець, зокрема, зауважує лише на переліку необхідних реквізитів, які повинні зазначатися у наказі про проведення фактичної перевірки та не зобовязує видавати накази окремо на кожний обєкт перевірки, належний платнику податків.

На переконання суду, наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області №59/фп від 13 березня 2017 року містить усі необхідні реквізити та відповідає наведеним вимогам.

Вказані вище доводи позивача не дають правових підстав для висновку про незаконність оскаржуваних рішень.

Водночас, беручи до уваги суть виявлених порушень та підстави нарахування штрафних санкцій, варто зазначити таке.

Відповідно до оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 04 квітня 2017 року за порушення пункту 13 статі 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (із змінами та доповненнями) до позивача згідно з пунктом 1 статті 17 указаного Закону застосовано штрафну санкцію на суму 1,00 грн.

Так, пунктом 13 статі 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Відносно допущення порушення, що полягає у невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній в денному звіті РРО (Х-звіті) та застосування контролюючим органом фінансової санкції у розмірі 1,00 грн як у позовній заяві, так і в судовому засіданні 13 вересня 2017 року представником позивача не заперечувалось.

Тобто, позивач фактично не спростовує факт вчинення вказаного порушення та погоджується із застосуванням до нього штрафної санкції на суму 1,00 грн, а відтак, податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 04 квітня 2017 є правомірним.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 04 квітня 2017 року, а тому відмовляє у задоволенні позову у вказаній частині.

Щодо позовних вимог в частині оскарження податкового повідомлення-рішення форми "С" №, яким до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 17870,00 грн, суд зазначає наступне.

Так, згідно вказаного податкового повідомлення-рішення штрафна санкція у розмірі 17870,00 грн застосована до позивача за порушення ним пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13 січня 2005 року за №40/10320 (далі Положення №637) та згідно з абз.3 статті 1 Указу Президента України №436/95 від 12 червня 1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі Указ №436/95).

Відповідно до пункту 2.2 Положення №637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Абзацами першим - третім пункту 2.6 Положення №637 визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Абзацом третім статті 1 Указу №436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, пунктом 2.6 Положення №637 передбачено два механізми оприбуткування готівки залежно від способу фіксації її надходження в касу: прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки (РК).

У разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення №637 оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі.

У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу N 436/95).

Наведені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у справах з подібних правовідносин (зокрема, постанова Верховного Суду України від 01 квітня 2014 року у справі №21-54а14, постанова Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №825/554/15а), які в силу частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З обставин справи вбачається, що висновки відповідача про незабезпечення позивачем оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО виявлено шляхом співставлення даних Z-звітів РРО з даними КОРО .

Судом встановлено, що відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №0482 від 15 листопада 2016 року загальна сума розрахункових операцій склала 793,00 грн. Однак в графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій № облік зазначених готівкових коштів не здійснено, тобто не оприбутковано.

Відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №0487 від 20 листопада 2016 року загальна сума розрахункових операцій склала 2230,00 грн. Однак в графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій № вказано лише суму 230,00 грн, тобто не оприбутковано 2000,00 грн.

Відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №0505 від 08 грудня 2016 року загальна сума розрахункових операцій склала 310,00 грн. Однак в розділі 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій № про вказаний "Z"-звіт та вказану суму взагалі не було зазначено, що визнавалось сторонами в ході судового розгляду справи. При цьому, як пояснили представники сторін в судовому засіданні 13 вересня 2017 року, "Z"-звіт №0505 від 08 грудня 2016 року позивачем при перевірці відповідачу надано не було у звязку з його втратою, а тому такий, на відміну від інших досліджуваних "Z"- звітів, у матеріалах справи відсутній. Відтак, позивачем не оприбутковано 310,00 грн.

Відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №1128 від 09 березня 2017 року загальна сума розрахункових операцій склала 2038,00 грн. Однак в графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій № вказано лише суму 1677,00 грн, тобто не оприбутковано 361,00 грн.

Відповідно до фіскального звітного чеку РРО ("Z"-звіту) №1133 від 14 березня 2017 року загальна сума розрахункових операцій склала 917,00 грн. Однак в графі 5 "Сума розрахунків загальна" розділу 2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" книги обліку розрахункових операцій № вказано лише суму 807,00 грн, тобто не оприбутковано 110,00 грн.

Виходячи з того, що законодавством під «оприбуткуванням готівки» у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, то нездійснення (в даному випадку згідно КОРО № мало місце 07 грудня 2016 року) та здійснення не в повній сумі (в даному випадку згідно КОРО № мало місце 14 листопада 2016 року та 19 листопада 2016 року, а згідно КОРО № - 08 березня 2017 року та 13 березня 2017 року) відповідних записів в книгах обліку розрахункових операцій згідно із Z-звітами у день одержання готівкових коштів у порядку, встановленому законодавством, не може вважатися «оприбуткуванням готівки».

За таких обставин суд вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого та правильного висновку про порушення позивачем пунктів 2.2, 2.6 Положення №637 щодо неоприбуткованння у розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» книг обліку розрахункових операцій готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень на підставі фіскальних звітних чеків РРО (Z-звітів) на загальну суму 3574,00 грн (793,00 грн+2000,00 грн+310,00 грн.+ 361,00 грн+110,00 грн), а відтак правомірно застосував до позивача штрафну санкцію згідно абзацу 3 статті 1 Указу N436/95 на суму 17870,00 грн (3574,00 грн х 5).

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 04 квітня 2017 року є законним, а тому позовні вимоги про його скасування - безпідставні й задоволенню не підлягають.

Щодо позову в частині оскарження податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 04 квітня 2017 року про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" штрафних санкцій на суму 147638, 47 грн, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вказаного податкового повідомлення-рішення штрафна санкція у розмірі 147638, 47 грн застосована до позивача за порушення ним пунктів 2.11, 3.1 Положення №637 та згідно з абз.6 статті 1 Указу №436/95.

Так, відповідно до пункту 2.11 Положення №637 видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Пунктом 2.12 Положення №637 передбачено, що фізичні особи - довірені особи підприємств (юридичних осіб), які відповідно до законодавства України одержали готівку з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу або особистого електронного платіжного засобу, використовують її за призначенням без оприбуткування в касі. Зазначені довірені особи подають до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів разом із підтвердними документами в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, а також документи про одержання готівки з поточного рахунку (чек банкомата, копія видаткового ордера, довідки за встановленими формами, сліп, квитанція торговельного термінала тощо) разом з невитраченим залишком готівки.

Пунктом 3.1 Положення №637 визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно статті 2 Закону №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

На думку відповідача, позивачем було здійснено проведення готівкових розрахунків без подання одержувачами коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів.

До такого висновку контролюючий орган дійшов встановивши, що готівкові кошти на господарські потреби підзвітним особам товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" видавались через касу підприємства по видаткових ордерах. А дослідженням звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт платіжних документів, що додані до звітів, було встановлено, що звіти про використання коштів подані особами, якими одержано кошти під звіт по видаткових касових ордерах, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в той час як у платіжних документах, доданих до звітів, у графах «платник» вказано особа ОСОБА_13, який не є підзвітною особою. Відтак, на думку відповідача, вказаними одержувачами коштів не було подано платіжних документів на підтвердження сплати коштів.

Однак суд вважає такі висновки відповідача помилковими, оскільки, як вбачається з Додатку 2 до ОСОБА_4 перевірки від 23 березня 2017 року №0040/24/13/РРО/37690085, підзвітним особам позивача було видано суму коштів згідно видаткових касових ордерів із зазначенням дати і номера авансових звітів, за якими підзвітна особа відзвітувала. Зазначене підтверджується і наявними у справі копіями касових ордерів, звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, розрахункових документів (квитанцій, проїзних документів).

Посилання відповідача про зазначення у платіжних документах (квитанціях), доданих до звітів підзвітними особами, платником ОСОБА_13 беззаперечно не свідчить про допущення позивачем порушення пунктів 2.11, 3.1 Положення №637, оскільки підзвітні особи позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснювали оплату не за свій рахунок та не від свого імені, а за рахунок, від імені та в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3", директором якого і є ОСОБА_13. Саме тому указана особа значиться в платіжних документах як платник.

Інших зауважень до досліджуваних контролюючим органом при перевірці позивача документів (касових ордерів, звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, квитанцій, проїзних документів) в межах указаних правовідносин у відповідача не було.

За таких обставин, зважаючи на те, що підзвітними особами разом із звітами про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, було надані належні платіжні документи, суд приходить до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення форми "С" № від 04 квітня 2017 року.

Крім цього, суд вважає незаконним указане податкове повідомлення-рішення і з огляду на помилковість застосування відповідачем до позивача санкції, передбаченої абз. 6 статті 1 Указу №436/95.

Так, згідно з абз. 6 статті 1 Указу №436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Таким чином, за змістом указана санкція застосовуються при порушенні порядку проведення готівкових розрахунків.

Відповідно до пункту 1.2 Положення №637 готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Водночас у спірних правовідносинах має місце видача готівки працівникам товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" під звіт, що не є платежем підприємства і не є готівковими розрахунками в розумінні норм Положення №637.

Зазначене узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, висловленою, зокрема, в ухвалі від 17 червня 2015 року у справі №К/800/18725/15 (804/7454/14), в ухвалі від 01 червня 2016 року у справі К/800/9624/16 (№804/12054/15).

В даному випадку підзвітні особи позивача, які отримали кошти, не є покупцями, які отримали готівкові кошти за розрахунком.

Викладене дає підстави для висновку про помилковість застосування відповідачем до позивача штрафу згідно абз. 6 статті 1 Указу №436/95, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "С" № від 04 квітня 2017 року підлягає скасуванню.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити і про обґрунтованість тверджень позивача на підтвердження незаконності указаного рішення про те, що у разі встановлення контролюючим органом порушень товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" обігу виданої особі під звіт готівки, застосуванню б підлягала санкція, передбачена абз. 5 статті 1 Указу №436/95: за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

Відносно посилань відповідача в обґрунтування правомірності податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2017 року № на лист Національного банку України від 04 серпня 2011 року №11-227/3469-9226 «Щодо здійснення касових операцій банками в Україні», то суд вважає такі безпідставними, оскільки листи Національного банку України не є нормативно-правовими актами, тобто не є джерелом права, а носять лише розяснювальний характер.

В указаному листі зазначено про певні висновки, яких дійшов Національний банк України виходячи з власного аналізу, зокрема, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528.

Однак такі висновки Національного банку України не є обовязковими для контролюючих (податкових) органів України.

До того ж, за результатом проведеної фактичної перевірки позивача відповідачем не було встановлено порушень товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" вимог указаної інструкції.

Беручи до уваги положення пункту 1 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне поряд із скасуванням оскаржуваного позивачем рішення відповідача також визнати його протиправним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області від 04 квітня 2017 року № щодо застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" штрафних санкцій на суму 147638, 47 грн.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено протиправність лише оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2017 року №.

Поряд з цим його доводи в обґрунтування протиправності податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2017 року №, з огляду на вище викладене, є безпідставними.

Натомість відповідачем було доведено лише правомірність податкових повідомлень-рішень від 04 квітня 2017 року за № та №.

Враховуючи наведені норми матеріального і процесуального права, взаємний та достатній зв'язок зібраних по справі доказів у їх сукупності, та зважаючи на те, що відповідачем як субєктом владних повноважень було лише частково доведено правомірність оскаржуваних позивачем рішень, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову.

Відповідно до частини першої та третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

З матеріалів справи видно, що при зверненні до суду з цим позовом майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2482,64 грн.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (на суму 147638,47 грн, що складає 89% заявлених вимог), то сплачений позивачем за цю частину позовних вимог судовий збір у розмірі 2209,55 грн (2482,64 грн х 89% / 100 %) підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2, 69, 70, 71, 86, 94, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області від 04 квітня 2017 року № щодо застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" штрафних санкцій на суму 147638 (сто сорок сім тисяч шістсот тридцять вісім) грн 47 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 ОСОБА_3" судовий збір у розмірі 2209 (дві тисячі двісті девять) грн 55 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 20 жовтня 2017 року.