Справа № 520/5412/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 р. м.ОдесаСправа № 520/5412/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Огренич І.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Федусика А.Г., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому заявлено вимоги Центральному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Одесі, а саме: визнання протиправною відмову у перерахунку призначеного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язання включити до стажу судді період проходження строкової військової служби, половину періоду навчання у ВНЗ та період роботи слідчим; зобов'язання провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді, у розмірі 90 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді, починаючи з 22 грудня 2016 року, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року не передбачено можливості включення до стажу судді календарного періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання у ВНЗ та перебування на слідчо-прокурорських посадах, що в свою чергу не дає право позивачу на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, у період з 20 серпня 2002 року до 24 березня 2006 року, працював суддею Пролетарського районного суду м. Донецька, а також працював суддею Апеляційного суду Донецької області, у період з 27 березня 2006 року по 21 грудня 2016 року.

На підставі рішення Вищої ради юстиції України № 3262/0/15-16 від 19 грудня 2016 року та наказу голови Апеляційного суду Донецької області № 466 к від 21 грудня 2016 року позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Донецької області, у зв'язку з виходом у відставку, відповідно до ст.116 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

В свою чергу, 23 грудня 2016 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м. Одеса із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, розпорядженням пенсійного органу № 843597 від 24 лютого 2017 року позивачу призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 80 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, а також зазначено, що загальний трудовий стаж позивача складає 40 років 11 місяців 18 днів, в свою чергу, для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано стаж судді, у розмірі 14 років 4 місяці 1 день.

Внаслідок чого, 22 березня 2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80 % на 90 % від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, так як на його думку у нього наявний належний стаж судді.

Листом від 05 квітня 2017 року за № 176/Л-11 Центральним ОУПФУ в м. Одесі повідомлено позивача про відмову в перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з отриманою відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачу у перерахунку його довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням стажу судді, а як наслідок зроблено висновок про задоволення позовних вимог, з яким погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, 30 вересня 2016 року набрав чинності новий Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку.

Абзацом першим та другим пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В свою чергу, абз. 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до ч. 4 ст. 43 ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (в редакції, що діяла на час призначення (обрання) позивача суддею), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім того, згідно ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10 липня 1995 року N 584/95, (в редакції, що діяла на час призначення (обрання) позивача суддею), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності відмови пенсійного органу у включенні до стажу роботи позивача, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, періоду проходження строкової військової служби та роботи на посадах слідчого.

Так, із зібраних матеріалів справи вбачається, що наказом голови Апеляційного суду Донецької області № 433 к від 21 грудня 2016 року позивача відраховано із штату суду з 21 грудня 2016 року, у звязку із виходом судді у відставку.

При цьому, відповідно до розпорядження пенсійного органу № 843597 від 24 лютого 2017 року, позивачу призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у розмірі 80 % від грошового утримання судді (з урахуванням 14 повних років стажу позивача на посаді судді).

Внаслідок чого, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про включення до його стажу половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, періоду проходження строкової військової служби та періоду роботи на посадах слідчого, з метою перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 % розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, пенсійним органом відмовлено у задоволенні отриманої заяви, так як до стажу роботи судді не зараховується робота на посаді слідчого, календарний період проходження строкової військової служби, а також період навчання у ВНЗ, відповідно до положень ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року.

В свою чергу, колегія суддів не погоджується зі вказаною відмовою пенсійного органу, з огляду на наступне.

В даному випадку, позивача призначено (обрано) суддею Пролетарського районного суду м. Донецька у серпні 2002 року.

При цьому, законодавством, яке діяло на момент його призначення (обрання), передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби та роботи на прокурорських та слідчих посадах.

Тому, враховуючи зазначені періоди, а також стаж роботи позивача на посаді судді, на момент виходу його у відставку, загальний стаж суддею складав 31 років 08 місяців 09 днів, що дає йому право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 90 % суддівської винагороди судді.

Більш того, даний перерахунок грошового утримання позивача, на думку колегії суддів, є відновленням порушеного права особи на отримання належної виплати у встановленому законодавством розмірі, який був гарантований під час її призначення.

Тому, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що в спірних правовідносинах наявні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу, а як наслідок, вважає протиправними оскаржувані дії пенсійного органу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.Г. Федусик

ОСОБА_2