Справа № 681/1166/16-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 жовтня 2017 року м. Київ К/800/32461/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця. Просила суд визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень, скасувати рішення від 16 серпня 2016 року щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати; зобов'язати здійснити з 1 серпня 2016 року перерахунок пенсії у відповідності до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням за посадою, з якої була призначена пенсія; зобов'язати УПФУ здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з урахуванням всіх виплат, з яких було утримано страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 21 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вказаним судовим рішенням, суд розглянув вимоги позивача щодо визнання протиправними, скасування рішення та зобов'язання УПФУ здійснити з 1 серпня 2016 року перерахунок пенсії у відповідності до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням за посадою, з якої була призначена пенсія. Решта позовних вимог залишилися не розглянутими судом, у зв'язку з чим Полонським районним судом Хмельницької області прийнято додаткову постанову у справі.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року, позов задоволено частково. Зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок пенсії позивача з 28 жовтня 2016 року, виходячи із розрахунку 90% від заробітної плати, із зарахуванням матеріальні допомоги в розмірах відповідно до архівної довідки від 27 жовтня 2016 року №857.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходили з наступного.

ОСОБА_1 з 16 листопада 2006 року отримує пенсію, яка їй була призначена у розмірі 90% заробітної плати державного службовця.

ОСОБА_1 28 жовтня 2016 року звернулась до УПФУ із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням до заробітку всіх виплачуваних їй сум з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом УПФУ від 28 листопада 2016 року №101/Д-7 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що не всі виплати можуть бути враховані і при нарахуванні пенсії, а тому не можуть бути враховані для її перерахунку.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з статтею 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Положеннями статті 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про державну службу»).

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до 22 Конституції України не допускається.

Крім того, відповідно до статей 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про державну службу») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Тобто, за приписами частин 2, 5 статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній, на час призначення пенсії позивача) позивачу призначена пенсія в розмірі 90% середнього заробітку, з якого сплачено страхові внески, і така відсоткова ставка не може бути зменшеною в результаті здійснення подальших перерахунків.

Таким чином, УПФУ при визначенні розміру пенсії ОСОБА_1 безпідставно не було враховано всі складові оплати праці, з яких було утримано страхові внески на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 28 травня 2013 року №21-97а13 та від 4 березня 2014 року №21-3а14.

У касаційній скарзі відповідач не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, судами першої та апеляційної інстанції не надано належної оцінки тому, що позивач не має права на перерахунок пенсії, відповідно до норм Закону України «Про державну службу».

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шепетівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Суддя М.М. Заїка