Справа № 204/5502/17(2-а/204/208/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 рокусправа № 204/5502/17(2-а/204/208/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах: ОСОБА_2, ОСОБА_2

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року у справі №204/5502/17 (2а/204/208/17) за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2017 року залишено без розгляду адміністративний позов позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні з 01 червня 2013 року по 03 березня 2017 року включно.

Не погодившись з ухвалою суду позивачі через свого представника звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачі дізнались про порушення своїх прав лише з письмової відповіді відповідача від 02.08.2017 року, однак вказане залишилось поза увагою суду, крім того, позивачами було заявлено клопотання про поновлення строку на подання адміністративного позову, яке судом не було розглянуто. Зазначають, що Конституційний Суд України 07.10.2009 року прийняв рішення, згідно з яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV. Тобто саме з 07.10.2009р. відновлено його конституційне право на отримання призначеної в 1996 р пенсії за віком, виплата якої припинено в 1999 році у зв'язку з його від'їздом до Ізраїлю. Позивачі вважають, що їх конституційне право на відновлення виплати пенсії не обмежується будь-яким строком.

Від представника відповідача надійшло клопотання, в якому посилаючись на одночасний розгляд в Дніпропетровському апеляційному судів одразу двух справ, просить перенести розгляд справи.

Порадившись на місці колегія суддів ухвалила в задоволенні клопотання - відмовити, справу розглянути без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України (в редакції чинній на час звернення позивача до суду), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Залишаючи позов без розгляду в частині періоду з 01 червня 2013 року по 03 березня 2017 року, включно, суд першої інстанції виходив з того, позивачами порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом в моменту, коли особи дізнались або повинні були дізнатись про порушення своїх прав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.92 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який регулював правовідносини на момент виїзду позивача за кордон, громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачувались тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 якого, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас у постановах від 8 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15, 21-175а16 відповідно) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС.

Рішення суду у справі, що розглядається, не суперечить наведеній правовій позиції.

Доказів поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з 2013 року, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом позивач не наводить.

В свою чергу, доводи позивачів з приводу подання ними до суду першої інстанції мотивованого клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, яке залишилось невирішеним судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи не мітиться клопотання про поновлення процесуального строку, відсутнє воно і в описі додатків до адміністративного позову.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що пенсійні виплати є щомісячними платежами, відтак позивачі, навіть перебуваючи за кордоном, могли та повинні були дізнатись про порушення своїх прав з 2013 року.

Оскільки судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об'єктивних перешкод для подання позову в частині зазначених вище позовних вимог у встановлений законодавством строк, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про залишення їх без розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують. В межах апеляційної скарги підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.197, ст.199, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах: ОСОБА_2, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року у справі №204/5502/17 (2а/204/208/17) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай