Справа № 826/3598/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3598/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березня 2016 року, ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК») Оберемка Романа Анатолійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича Оберемка Р.А., викладене у формі повідомлення за вих.. № 2833-6-21 від 04.12.2015 року про нікчемність правочину операції/ транзакції з залучення (перерахування) грошових коштів в розмірі 152 700,00 грн. 16.06.2014 року по банківському рахунку НОМЕР_1 відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначив, що 16.06.2014 року ОСОБА_4 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України та іноземній валюті в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» у відповідності до умов договору банківського рахунку № 31697 на невизначений строк для забезпечення потреб позивача, у тому числі для розрахунково - касового обслуговування позивача.

16 червня 2014 року на вищевказаний поточний рахунок позивача було зараховано грошові кошти у розмірі 152 700,00 грн., які станом на 23.09.2015 року перебували на цьому поточному рахунку.

Постановою Правління НБУ від 17.11.2014 року №725 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.11.2014 року №121 «Про початок процедури ліквідації АТ «ЄВРОГАЗБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Банку.

На виконання вищевказаного рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як зазначено у позові, Фондом розпочато виплати коштів Вкладникам банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.12.2014 року № 150 «Про призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» з 19.09.2014 року призначено провідного юрисконсульта відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Оберемка Романа Анатолійовича.

Згідно інформації, розміщеної на сайті Фонду, з 23.09.2014 року Фонд розпочав виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 01.08.2014 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

У зв`язку з вищевикладеним, як вказує позивач, останній звернувся з усною вимогою до визначеного банку - агента - ПАТ «Київська Русь» про повернення вкладу та йому стало відомо про те, що він не входить до реєстру вкладників Банку для здійснення виплат гарантованих державою.

17 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою внести його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити виплату гарантованої суми, однак відповіді на вказану заяву позивач станом на день звернення до суду з вказаним позовом не отримав.

02.11.2015 року представник позивача, як зазначено у позові, повторно звернулася до відповідача із заявою про включення даних ОСОБА_6 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснення виплати гарантованої суми.

10.12.2015 року позивач отримав рішення (повідомлення) за вих.. №2833-6-21 від 04.12.2015 року про нікчемність правочину операції/транзакції з залучення (перерахування) грошових коштів в розмірі 152 700,00 грн. 16.06.2014 року по банківському рахунку НОМЕР_1 відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України, що стало підставою для не включення інформації про позивача, як про вкладника до загального переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів та здійснення виплати гарантованої суми.

З вказаним рішенням відповідача позивач не погоджується, оскільки у розпорядчому рішенні Уповноваженої особи Фонду відсутні посилання на передбачені законом підстави визнання правочину нікчемним, також не доведено наявності обставин, які свідчать про те, що укладений між позивачем та Банком договір банківського рахунку є таким, що порушує публічний порядок, визначений ст. 228 ЦК України, а також відсутні будь - які судові рішення, якими б було встановлено факти незаконного заволодіння майном держави Позивачем та відсутні судові рішення, якими встановлено недійсність договору банківського вкладу.

Просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічному акціонерному товаристві «ЄВРОГАЗБАНК» Оберемка Романа Анатолійовича в частині визнання нікчемним правочину операції/транзакції з залучення (перерахування) грошових коштів у розмірі 152 700,00 грн. 16 червня 2014 року по банківському рахунку № НОМЕР_1 відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України, оформлене повідомленням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» Оберемка Романа Анатолійовича про нікчемність правочину від 04.12.2015 року №2833-6-21.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 16 червня 2014 року на поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритий на ім`я ОСОБА_4 у АТ «ЄВРОГАЗБАНК», надійшли грошові кошти у розмірі 152 700,00 грн. від ТОВ "КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС» з призначенням платежу: «надання поворотної фінансової допомоги зг. дог. №01/06-14БІ від 12.06.2014 року без ПДВ».

Станом на 23 вересня 2015 року залишок на поточному рахунку позивача складає 152 700,00 грн.

У відповідності до наданої суду копії повідомлення від 04.12.2015 року № 2833-6-21 «про нікчемність правочину» ОСОБА_4 повідомлено про те, що правочини, операції/транзакції з залучення (перерахування) грошових коштів в розмірі 152 700,00 грн. 16.06.2014 року по банківському рахунку НОМЕР_1 є нікчемними відповідно до вимог п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України з посиланням на те, що за результатами перевірки було встановлено, що правочин вчинений Позивачем виключно з метою штучного створення обов`язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд здійснюватиме за рахунок державних коштів та спрямований на заволодіння державними коштами, а відповідно порушує публічний порядок.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Обставини визнані сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 16.07.2014 № 424 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.07.2014 прийнято рішення № 57 про запровадження з 17.07.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України 17.11.2014 року №725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОГАЗБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 18.11.2014 року №121, яким розпочато ліквідацію ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ОСОБА_7 строком на один рік з 18 листопада 2014 року по 17 листопада 2015 року включно.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2014 року №150 «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» в Публічному акціонерному товаристві «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» з 19.12.2014 року призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» Оберемка Р.А.

Позивач вважає протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» Оберемка Р.А., щодо визнання правочину операції/транзакції з залучення (перерахування) грошових коштів в розмірі 152 700,00 грн. 16.06.2014 року по банківському рахунку НОМЕР_1 нікчемним відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 228 ЦК України, оскільки воно суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушує його право на отримання гарантованої суми вкладу.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За визначенням статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

У відповідності до ч. 1 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Частиною першою статті 11 та частиною третьої статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно частиною четвертою ст. 26 зазначеного Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн, за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених частиною четвертою ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно - правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 3, 4 р.З Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п.6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Таким чином, протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-11 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012 затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яке встановлює порядок прийняття рішень та вчинення дій Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення з ринку банку, який визнаний неплатоспроможним рішенням Національного банку України (п. 1.1 Положення).

Відповідно до п. 1.18 р. III наведеного положення Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452 (далі - Закон №4452) уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку та перевірити правочини (у тому числі договори), вчинені (укладені) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

18.07.2014 р. згідно Наказу №20 Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію ОСОБА_7 в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» було створено комісію з перевірка правочинів на предмет, нікчемності згідно ст.38 Закону №4452. За результатами роботи комісії було виявлено факти вчинення нікчемних правочинів.

За результатами проведеної перевірки правочинів (зокрема, банківських операцій, шо були проведені 16.06.2014 р. в АТ «ЄВРОГАЗБАНК») на предмет їх нікчемност: Уповноваженою особою ФГВФО було виявлено нікчемні правочини, зокрема, правочин транзакція/операція з залучення (перерахування) грошових коштів 16. Об.2014р. в розмірі 151 700,00 грн. на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_4, призначення платежу: Поворотне фінансова допомога, є нікчемними з підстав, передбачених п.7 ч.З ст. 38 Закону №4452.

Частинами другою - четвертою ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Фонд: 1 ) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно частини третьої ст. 38 вказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку,, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452 (в редакції від 04.07.2014 р.) Уповноважена особа ФГВФО протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами про нікчемність правочинів.

На виконання п.1 ч.4 ст.38 Закону №4452 Уповноваженою особою ФГВФО позивачу було направлено повідомлення про нікчемність правочину (вих.№2833-6-21 від 04.12.2015 р. із зазначенням підстав нікчемності правочину.

Грошові кошти, які позивач намагається отримати з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, по суті є коштами кредитора банку сьомої черги - юридичної особи ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС».

З виписки по особових рахунках ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС» про рух коштів вбачається, що вказані грошові кошти є поворотною фінансовою допомогою віл ТОВ «КУА АПФ «АКТИВІ ПЛЮС» (), яке було клієнтом АТ «ЄВРОГАЗБАНК».

Згідно з визначенням, наведеним у ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Враховуючи вищевикладене, очевидним є висновок про те, що позивач, знаючи та повністю усвідомлюючії; значення своїх дій, незаконно намагається отримати від Фонду гарантування грошові Кошти юридичної особи, які не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду, оскільки Закон №4452 встановлює інший порядок задоволення вимог кредиторів в порядку їх черговості, передбаченого ст.52 цього Закону.

Відповідно до ст. 202 ЦК України «Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків».

Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з сукупності протиправних дій групи осіб, в тому числі й позивача, всі дії, вчинені цими особами, не були спрямовані на реальне настання правових наслідків вчинених правочинів, а спрямовані лише на штучне створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд гарантування здійснюватиме за рахунок державних коштів. Правочинн, що спрямовані на заволодіння державними коштами, є такими правочинами, що порушують публічний порядок.

Відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України, «Недійсним є правочин. якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається».

Згідно частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, «Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю».

Частинами 1,2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України «Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення».

Отже, позивач не є вкладником банку та не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В разі, якщо особа заперечує проти недійсності правочину, вона не позбавлена права звернутись до суду про визнання дійсним такого правочину.

При цьому, позивач не звертався до суду з позовом про визнання дійсними правочинів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 16 та 17 червня 2014 р. з поточних рахунків ТОВ «КУА «АКТИВ ПЛЮС» було переведено грошові кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги на рахунки 5 осіб, в тому числі на рахунок позивача, на загальну суму 807 206,00 грн. Водночас будь-яких документів на підтвердження укладеного договору про надання поворотної фінансової допомоги позивач та ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС» до банку не надавали.

При здійсненні операцій з залучення (переведення) коштів на рахунки фізичних осіб на суму понад 150 000 грн. банком не було проведено фінансового моніторингу відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом» №2258 від 18.05.2010 р., який вимагає від банка надати відмову клієнту в разі якщо фінансова операція має заплутаний або незвичний характер фінансової операції чи сукупності пов'язаних між собою фінансових операцій, що не мають очевидного економічного сенсу або очевидної законної мети; невідповідності фінансової операції характеру та змісту діяльності клієнта та без належної його ідентифікації.

Так, як переведення коштів з рахунку ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС» на підставних осіб на загальну суму понад 807 206, 00 грн. з призначенням платежу «поворотна фінансів допомога» не було підтверджено жодними документами, та :не було надано до Банку документів щодо законності та підстав цього перерахування, а транзакції/операцн не мають очевидного економічного сенсу або очевидної законної мети, позаяк здійсненні без визначення жодних умов, або укладення відповідних угод, то такі фінансові операції підлягали обов'язковому фінансовому моніторингу.

Оскільки всі дії з залучення коштів на підставних осіб відбувались за попередньою змовою з колишніми працівниками банку, то фінансовий моніторинг даних операцій не здійснювався, як вимагає Закон України «Про запобігання та протидію легалізалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом» №2258.

Переведення коштів з рахунку кредитора банку (ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС») на рахунок позивача обумовлено тим, що починаючи з березня 2014р. АТ «ЄВРОГАЗБАНК» не виконував своїх зобов'язань перед вкладниками та кредиторами банку, оскільки був не ліквідний. Крім того, станом на 16.06.2014 р. на кореспондентському рахунку АТ «ЄВРОГАЗБАНК» обліковувались кошти в сумі 29 тис, грн., що становило 0,001% в зобов'язань Банку. Відповідні обставини підтверджуються Постановою Правління НБУ №366/БТ від 17.06.2014 р., яка є банківською таємницею та не підлягає розголошенню.

Таким чином, перерахування коштів кредитора банку (юридичної особи) на рахунок Позивача мало на меті незаконно отримати ці кошти не від Банку (який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками та кредиторами) за рахунок ліквідаційної маси та в порядку черговості, встановленої Законом №4452, а за рахунок державних коштів Фонду гарантування, що буде порушенням Закону, а також прав вкладників та кредиторів Банку. За таких обставин витрати Фонду значно збільшуються без будь яких законних на те підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в судових рішеннях Вищого адміністративного суду, а саме у справах №К/800/25408/15, №К/800/675/16, №К/800/54796/15.

Зазначені маніпуляції з внесенням записів до бази даних банку про перекидку коштів юридичної особи на фізичних осіб надають можливість окремим кредиторам банку, яким є юридична особа ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС», через підставних осіб отримати від Фонду гарантування за рахунок державних коштів відшкодування без будь-яких обмежень, встановлених Законом №4452.

Колегія суддів зазначає, що наведене є беззаперечним доказом надання переваг окремим особам (кредиторам), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Таким чином, позивач не є вкладником банку та не має права на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В разі, якщо особа заперечує проти недійсності правочину, вона не позбавлена права звернутись до суду про визнання дійсним такого правочину.

При цьому, позивач не звертався до суду з позовом про визнання дійсними правочинів, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам по справі невідомо.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів зазначає, що підставою для визнання нікчемним правочину від 04.12.2015 щодо перерахування грошових коштів в сумі 152 700,00 грн. з поточного рахунку, відкритого в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» на ім'я ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС», на поточний рахунок позивача визначено п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Також, позивачем не спростовано факт отримання від ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС» коштів у сумі 152 700 ,00 грн.

А також, в матеріалах справи відсутні заява на видачу поворотної фінансової допомоги, рішення та інші розпорядчі документи про виділення коштів в поворотну допомогу, що вказує на відсутність належного доказу існування наміру сторін на настання правових наслідків, обумовлених договором.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що кошти, які позивач намагається отримати через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, є коштами юридичної особи ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС».

Перерахування поворотної фінансової допомоги позивачу відбувалось в період, коли АТ «ЄВРОГАЗБАНК» не міг виконувати своїх зобов'язань перед вкладниками та кредиторами, оскільки станом на 16.06.2014 р. (день вчинення нікчемного правочину по рахунку позивача) на кореспондентському рахунку АТ «ЄВРОГАЗБАНК» обліковувались кошти з сумі 29 тис. грн., що становило 0,001% від зобов'язань Банку.

Колегія суддів зазначає, що інформація про незадовільний фінансовий стан АТ «ЄВРОГАЗБАНК» була відома всім зацікавленим особам (кредиторам, клієнтам банку), оскільки була оприлюднена в засобах масової інформації.

Так, зокрема, журналом Forbes Україна було видано публікації про «ЄВРОГАЗБАНК» від 16 та 17 червня 2014 р. (http://forbes.net.ua/ua/news/1373141-u-evrogazbank-vvedut-timchasovu-administracivu, http://forbes.net.Ua/ua/business/l 373193-shcho-vidbuvaetsya-z-evrogazbankom), про введення в банк тимчасової адміністрації, чим і було спровоковано операції з масового «дроблення» коштів кредиторів банку; в тому числі й коштів ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС».

Крім того, слід зазначити, що операції по «дробленню» коштів юридичної особи ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС» відбувались за попередньою змовою з керівниками Банку та мають суттєві порушення становленого в Банку порядку здійснення таких операцій, оскільки: Як вбачається; з .і виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 операція по перерахуванню коштів на рахунок позивача відбувалась о 19 год. 24 хв., тобто в неробочий та не операційний час, оскільки згідно Наказу голови правління банку №32 від 01.02.2013 р. робочий час визначено до 18:00 год., а операційний час - до 16:00 год.

Разом з тим, умовами договору банківського рахунку від 16 червня 2014 року №31697 передбачено обов'язки клієнта, зокрема, виконувати вимоги чинного законодавства України, діючих інструкцій, правил та інших нормативно-правових актів Національного Банку України з питань здійснення розрахунково-касових операцій та надання звітності, в тому числі забезпечити надходження коштів на рахунок виключно у відповідності до вимог законодавства, та дотримуватись внутрішнього операційного часу, що діє в банку (пункти 2.4.1 .-2.4.3. договору).

Таким чином, кошти на поточний рахунок позивача було залучено незаконно, з порушенням умов договору та наданням переваг окремим кредиторам банку в здійсненні даних операцій.

А також, з системного аналізу операції, вчиненої по рахунку позивача та в сукупності з обставинами відсутності коштів в AT «ЄВРОГАЗБАНК» вже станом на 16.06.2014 р., відсутності будь-яких інших операцій по рахунку позивача, крім розміщення коштів ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС», цілком логічним є висновок про остаточну мету такого розміщення - отримати кошти юридичної особи за рахунок державних коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через своїх підставних осіб.

Щодо посилань апелянта на нікчемність правочину, укладеного між позивачем та Банком, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено відповідачем, Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було проведено перевірку правочинів (у тому числі договорів) вчинених (укладених) банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

З урахуванням виявлених під час перевірки фактів позивача повідомлено про нікчемність правочину (операції/транзакції) щодо залучення (перерахування) грошових коштів по банківському рахунку НОМЕР_1 з рахунку ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС».

Нікчемність договорів обґрунтована штучним створенням обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд гарантування здійснюватиме за рахунок державних коштів, а також тим, що такий правочин спрямований на заволодіння державними коштами, а відповідно порушує публічний порядок.

Таким чином, позивача не включено, спочатку до списку вкладників, які отримують кошти у межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів, а потім і до переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемними договорів банківського вкладу.

Як наголошувалось вище, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Відповідно до матеріалів справи, кошти на свій рахунок позивач отримав в безготівковій формі від ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС» з призначенням платежу: надання поворотної фінансової допомоги згідно договору 01/06-14БІ від 12 червня 2015 року (а.с. 8).

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження своєї пов'язаності з ТОВ «КУА АПФ «АКТИВ ПЛЮС», як не надано і самого договору, на підставі якого було здійснено перерахування коштів.

Вказане дає підстави колегії суддів для висновку, що залучення грошових коштів на поточний рахунок позивача вчинено з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд гарантування здійснюватиме за рахунок державних коштів.

Отже, відповідач, встановивши, що між позивачем та банком укладено правочин, який надав іншій особі переваги, прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, а саме, можливість отримання відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду, замість отримання залишку коштів за рахунок реалізації майна банку, обґрунтовано вважав такий правочин нікчемним.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 року у справі №826/20571/14 (К/800/25408/15).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку щдо задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича - задоволити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» Оберемка Романа Анатолійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 24 жовтня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.