Справа № 804/2909/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 рокусправа № 804/2909/17

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Правда" про стягнення адміністративно-господарських санкцій ,-

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з позовом до суду, в якому просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Правда () на користь ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 45 742,86 грн.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 р. у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Правда" відноситься до суб'єктів господарювання, яким, відповідно до статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-XII (далі - Закон України №875-XII), встановлюється норматив робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

За даними Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік (форма № 10-ПІ (річна)), наданого відповідачем до ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 23.02.2017р., середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2016 році склала 91 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні склали 4 особи, середньорічна заробітна плата штатного працівника склала 22 871 грн.

Предметом спору є стягнення 45 742,86 грн. адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконано встановлені чинним законодавством України обовязки щодо забезпечення працевлаштування інвалідів на власне підприємство.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Аналіз наведеного свідчить, що чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обовязку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 затверджено порядок подання підприємствам, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок). Відповідно до цього Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, в яких вони зареєстровані, за формою №10-ПІ "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів".

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання норм діючого законодавства відповідачем до ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було подано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік (форма №10-ПІ), в якому зазначено середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2016 році склала 91 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні склали 4 особи, середньорічна заробітна плата штатного працівника склала 22 871 грн.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 р. за № 988/23520, затверджено форму статистичної звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", та порядок її подання (чинний з 31.05.2013 року).

Також, судом першої інстанції було встановлено, що протягом 2016 року ТОВ "Правда" надавало до Криничанського районного центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць, на яких може використовуватись праця інваліда, а саме, Інформацію про попит на робочу силу (форми №3-ПН) від 20.01.2016р., 29.02.2016р., 28.03.2016р., 28.04.2016р., 30.05.2016р., 30.06.2016р., 29.07.2016р., 29.08.2016р., 28.09.2016р., 28.10.2016р., 28.11.2016р., 28.12.2016р., у яких зазначені основні дані про вакансії, призначені для інвалідів.

ОСОБА_1 обласного центра зайнятості № 12/19-1452 від 21.04.2017 підтверджено інформацію щодо надання ТОВ "Правда" вакансій для осіб з інвалідністю протягом 2016 року.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно ч.3 ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендації МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування.

У звязку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 20 червня 2011 року № 21-60а11, від 09 липня та 19 листопада 2013 року №№ 21-200а13 та 21-397а13 відповідно, а також від 31 січня 2011 року № 21-60а10.

Згідно ч. 1 ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях субєкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, оскільки відповідачем у 2016 році було дотримано вимоги закону щодо забезпечення необхідної кількості робочих місць, передбачених для працевлаштування інвалідів, та організацію їх заповнення (у межах наданих прав та покладених обовязків), у його діях відсутні ознаки правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи та надана правильна правова оцінка, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим