Справа № 826/22538/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Київський завод світлочутливих матеріалів "Фотон" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.09.2015 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволені позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста вода буд монтаж» за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Перевіркою встановлено порушення приватним акціонерним товариством «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2014 року на суму 82 892,00 грн., що призвело до завищення залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду у розмірі 82 892,00 грн. за грудень 2014 року.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 28.08.2015 №401/22-07/00205162 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.09.2015 №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 82 892,00 грн.

Приватне акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги щодо визнання податкового повідомлення-рішення від 14.09.2015 №207 протиправними, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» () є юридичною особою, одними з основних видів діяльності якої є будівництво житлових і нежитлових будівель.

Між приватним акціонерним товариством «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Чиста вода буд монтаж» (виконавець) укладено договір на виконання проектних робіт від 05.11.2014 №051114/1, відповідно до якого виконавець зобов'язується розробити та передати замовнику проектну документацію стадії «робоча документація» по об'єкту, що має назву «Будівництво житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями, приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 42 у Шевченківському районі міста Києва» в наступному обсязі: предпроектні пропозиції по перекладці мереж водопроводу та каналізації; зовнішні мережі водопроводу, каналізації та дощової каналізації; у випадках, передбачених технічними умовами, погодити необхідні розділи Робочої документації з місцевими експлуатуючими службами та ресурсопостачальними організаціями.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору від 05.11.2014 №051114/1, додатку до договору, платіжного доручення, податкової накладної, накладної, акта здавання-прийняття проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції, проектної документації. Також позивачем надано копію ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції виданої товариству з обмеженою відповідальністю «Чиста вода буд монтаж» на право здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

На підтвердження економічної доцільності та ділової мети укладеного договору з спірним контрагентом, позивачем надано копію договору генерального підряду на будівництво від 23.02.2007 із товариством з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Констракшин», згідно якого приватне акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» зобов'язалось власними або залученими силами збудувати об'єкт.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків».

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11ст.201 цього Кодексу.

Разом із тим, згідно із положеннями п.201.1 ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Згідно з п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). При цьому, у п.201.10 ст.201 ПК України зазначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи із викладеного, перевірці підлягає реальність здійснення між позивачем та його контрагентом спірних господарських операцій. При цьому, докази, на обґрунтування доводів сторін, відповідно до статті 86 КАС України, повинні оцінюватись судом у їх сукупності.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як то: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів.

Колегією суддів встановлено, що позивач перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Києва та зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Що стосується ТОВ «Чиста вода буд монтаж», то станом на дату укладення та виконання договорів підряду контрагент був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Будь-які зміни у податковому статусі, які відбулись у контрагента після виконання укладених з позивачем договорів, ніяким чином не вплинули на дійсність вчинених з позивачем правочинів, так само як не вплинули на реальність здійснених господарських операцій.

Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20.07.2010 р. № 1112/11/13-10 було чітко зазначено, що «визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість самі но собі не призводять до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

У разі якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податкова інспекція не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

При цьому слід ураховувати вимоги статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», згідно з якою відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.».

Також колегія суддів звертає увагу, що основним видом господарської діяльності ТОВ «Чиста вода буд монтаж» є будівництво житлових і нежитлових будівель.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» - господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Органом ліцензування є орган державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (який діяв на момент виникнення правовідносин) ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, положення якого встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші вимоги для провадження певного виду господарської діяльності. Суб'єкт господарювання зобов'язаний провадити певний вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до встановлених для цього виду діяльності ліцензійних умов.

Ліцензійні умови провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 27.01.2009 p. № 47 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 серпня 2014 року № 232).

Вказаними ліцензійними умовами визначено організаційні, кваліфікаційні, технологічні та спеціальні вимоги для провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Отже, наявність у суб'єкта господарювання ліцензії на здійснення господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, свідчить про відповідність діяльності нього суб'єкта усім організаційним, кваліфікаційним, технологічним та спеціальним вимогам, визначеним ліцензійними умовами, та спроможність виконувати роботи згідно з поданим переліком.

З метою провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, ТОВ «Чиста вода буд монтаж» отримало ліцензію серії АЕ № 280522, видану Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 20.12.2013 року.

Тобто, на час укладання Договору між позивачем та ТОВ «Чиста вода буд монтаж», в останнього були наявні всі кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші можливості для виконання робіт, обумовлені зазначеними договором та додатковою угодою, зокрема: необхідні інструменти, устаткування та обладнання, кваліфікований персонал, відповідні дозвільні документи.

Колегія суддів також звертає увагу, що 23.02.2007 року між позивачем та ТОВ «Сент Софія Констракшн» був укладений Договір генерального підряду на будівництво (надалі - Договір генпідряду), відповідно до якого ТОВ «Сент Софія Констракшн» (Генпідрядник) за завданням Замовника (Позивача) зобов'язується, на свій ризик власними або залученими силами і засобами відповідності до Проектної документації, діючих будівельних норм і правил, а також з дотриманням Робочої документації та у визначений Договором генпідряду строк збудувати Об'єкт, а Замовник зобов'язується надати Генпідряднику Будівельний майданчик, Проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчені Роботи і оплатити їх вартість у відповідності до Договору генпідряду.

На виконання Договору генпідряду позивач передав ТОВ «Сент Софія Констракшн» розроблену ТОВ «Чиста вода буд монтаж» проектну документацію «Робочий проект. Будівництво житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом зі знесенням існуючих нежитлових будівель по просп. Перемоги, 42 у Шевченківському районі м. Києва. 12/2014-02-ВК. Зовнішні мережі водопроводу та каналізації» (2 томи). Факт передачі вказаної проектної документації.підтверджується Актом приймання-передавання проектної документації від 02.06.2015 року.

В подальшому, зазначена проектна документація була передана ТОВ «Сент Софія Констракшн» Приватному підприємству «Сінта-сервіс» за Актом прийому-передачі проектної документації від 03.06.2015 року для виконання ПП «Сінта-сервіс» робіт за Договором підряду на виконання робіт №31/15 від 03.06.2015 року (надалі - Договір №31/15).

Відповідно до Договору №31/15 ПП «Сінта-сервіс» зобов'язувався своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи по реконструкції 5-ти існуючих каналізаційних колодязів Д=1500 мм, а ТОВ «Сент Софія Констракшн» зобов'язувався прийняти роботи та оплатити їх.

Вказані роботи були виконані ПП «Сінта-сервіс» належним чином та в повному обсязі, про що свідчать Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2015 року та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) за вересень 2015 року.

Крім того, факт виконання робіт ПП «Сінта-сервіс» на підставі розробленої ТОВ «Чиста вода буд монтаж» проектної документації підтверджується Актами технічного приймання каналізації № 854/3 від 08.09.2015 року та вводів водопроводу № 15-216 від 23.09.2015 року, що затверджені ПАТ АК «Київводоканал».

Вищевикладені обставини підтверджують той факт, що робота (розроблення проектної документації), яка замовлялась позивачем у ТОВ «Чиста вода буд монтаж», відповідала господарській меті позивача як замовника (забудовника) будівництва Об'єкту.

Крім того, як вбачається з Акту перевірки та апеляційної скарги, в обґрунтування безпідставності формування позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість по операціях з ТОВ «Чиста вода буд монтаж», контролюючий орган використав протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 17.04.2015 року у кримінальній справі, що була порушена за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України (Ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів)).

Так, відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, що викладена в Постанові від 15.01.2015 року у справі № К/9991/56051/11 «водночас дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні або нереальності господарської операції, або відсутності в ній ділової мети, яка зі змісту положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов'язкову спрямованість будь - якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.».

Також, як вбачається з апеляційної скарги, апелянт вказує, що ТОВ «Чиста вода буд монтаж» має статус фіктивного підприємства, однак, не було надано доказів наявності вироку суду відносно ТОВ «Чиста вода буд монтаж» за ознаками злочину, передбаченого ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладені позивачем з даним товариством, до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Відповідно до Постанови Верховного суду України від 14.03.2017 року у справі №826/757/13-а (на яку посилається Відповідач) «недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей сформування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.».

Під час судового розгляду справи позивач підтвердив та довів фактичність здійснення господарської операції з ТОВ «Чиста вода буд монтаж». У свою чергу, відповідачем при проведенні перевірки та при розгляді справи не було доведено фактів неможливості реального здійснення господарських операцій між позивачем і контрагентом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 р. - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС м. Києва до Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/220301106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1515 грн. (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) 80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2017.

Головуючий суддя

Судді: