Справа № 815/1488/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1488/17

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрації морських портів України" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року по справі за позовом Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрації морських портів України" до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, Державної екологічної інспекції про визнання протиправними та скасування п.п.2 8, 9 припису,-

В С Т А Н О В И Л А :

14.03.2017 року Білгород-Дністровська філія державного підприємства "Адміністрації морських портів України" звернулась з позовом, в якому з урахуванням уточнень до позову просить визнати протиправними та скасувати пункти 2, 8, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017 року № 2/2-19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, встановлені порушення природоохоронного законодавства. На підставі висновків акту перевірки Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря 10 січня 2017 року винесено припис №2/2-19, згідно з яким Білгород-Дністровській філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України необхідно: відповідно до пункту 2 припису отримати до 05.01.2017 позитивний висновок державної екологічної експертизи на експлуатацію сміттєспалювальної пічки; відповідно до пункту 8 припису, оформити до 30.06.2017 документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, яка використовується Білгород-Дністровською філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України (надалі по тексту Білгород-Дністровська філія ДП АМПУ; відповідно до пункту 9 припису не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері поводження з відходами.

Вважаючи вказані вимоги припису безпідставними та необґрунтованими, позивач просив позов задовольнити.

Відповідачі заперечували проти позову, зазначаючи, що в ході перевірки встановлені факти порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства під час здійснення господарської діяльності. На їх усунення видано відповідний припис, який ґрунтується на відповідних нормам законодавства, кожне порушення деталізовано та обґрунтовано.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову про задоволення позову в повному обсязі.

В звязку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Держекоінспекцією на виконання пункту 16559 Плану комплексних заходів державного нагляду (контролю) органів державного нагляду (контролю) на 2016 рік, затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 30.11.2016 року №1533 та пункту 4 Плану заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції України на IV квартал 2016 року, згідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 08.12.2016 року №177, направлення Державної екологічної інспекції України від 08.12.2016 року №95 у період з 12.12.2016 року по 30.12.2016 року проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України Державного підприємства Адміністрація морських портів України та його філій.

За результатами проведеного планового заходу, Держекоінспекцією України складений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 30.12.2016 року та винесений припис від 10.01.2017 року №2/2-19.

Пункт 2 припису Держекоінспекції приписував отримати до 05.01.2017 позитивний висновок державної екологічної експертизи на експлуатацію сміттєспалювальної пічки (джерело №002), у відповідності до п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 року №808 Про затвердження переліку видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Пункт 8 припису Держекоінспекції приписував до 30.06.2017 оформити документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, яка використовується Білгород-Дністровською філією ДП АМПУ.

Пункт 9 припису Держекоінспекції приписував позивачу з 05.01.2017 не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері поводження з відходами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з законності та обґрунтованості вимог припису, що оскаржуються.

Судова колегія частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі - Закон №1264) визначено, що державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюється, у тому числі, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів, його органами на місцях. Державному контролю підлягають використання і охорона морського середовища та природних ресурсів територіальних вод. Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншим законодавством України.

З врахуванням наведеного та беручі до уваги положення ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V щодо надання визначення припису органу державного нагляду, судом першої інстанції вірно зроблений висновок, що проведення перевірки та складання на підставі висновків акту перевірки припису зроблено відповідачем в межах наданих повноважень.

Стаття 51 Закону №1264 визначає, що підприємства, установи й організації, діяльність яких пов'язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.

Проекти господарської та іншої діяльності повинні мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей.

Оцінка здійснюється з урахуванням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, екологічної ємкості даної території, стану навколишнього природного середовища в місці, де планується розміщення об'єктів, екологічних прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу шкідливих факторів та об'єктів на навколишнє природне середовище.

Відповідно до п.11 постанови Кабміну України від 28.08.2013 року №808 Про затвердження переліку видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку поводження з відходами: небезпечними (збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення); побутовими (оброблення, перероблення, утилізація, знешкодження і захоронення) відноситься до виду діяльності, що становить підвищену екологічну небезпеку.

Частина 3 ст.13 Закону України "Про екологічну експертизу" від 09.02.1995р. № 45/95-ВР передбачає, що для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, здійснення державної екологічної експертизи є обовязковим.

Тобто, визначальним для вирішення необхідності отримання висновку державної екологічної експертизи є питання, чи є відходи, що спалюються у сміттєспалювальній пічці (джерело №002), небезпечними.

Поняття небезпечних відходів надано у ст.1 Закону України "Про відходи" від 05.03.1998 № 187/98-ВР, у п.2 Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/видаленням, затвердженого постановою Кабміну України від 13.07.2000 № 1120, та Державним класифікатором ДК 005-96 та якими є відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними.

Цими ж нормативними документами визначено поняття відходів, якими є будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

З декларації про утворення відходів за 2016 рік Білгород-Дністровської філії ДП "Адміністрація морських портів України" вбачається, що у сміттєспалювальній пічці утилізуються особливі суднові відходи, які згідно Державного класифікатора відходів України ДК № 005-96, затвердженого наказом Держстандарту України від 29.02.1996 № 89, відносяться до відходів перевезень, не позначені іншим способом код 6000.2.9.22 (а.с.98).

Відповідачем не доведено, що особливі суднові відходи, які утилізуються позивачем у сміттєспалювальній пічці, включені до розділу А Жовтого переліку відходів і мають одну чи більше небезпечних властивостей, наведених у переліку небезпечних властивостей Положення № 1120, або до Зеленого переліку Положення № 1120, у разі, коли вони містять матеріали, наведені у додатку 2 до вказаного Положення, в таких кількостях, що можуть виявляти небезпечні властивості, наведені у зазначеному вище переліку небезпечних властивостей.

За відсутністю належних доказів утилізації позивачем у сміттєспалювальній пічці небезпечних відходів, відсутні підстави для вимоги про зобовязання Білгород-Дністровську філію ДП "Адміністрація морських портів України" отримати позитивний висновок державної екологічної експертизи на експлуатацію сміттєспалювальної пічки (джерело №002).

Вважаючи п.2 припису незаконним та таким, що підлягає скасуванню, судова колегія враховує, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від сміттєспалювальної пічки (джерело №002) відбуваються у межах санітарно-захисної зони підприємства та здійснюються в розмірах, визначених дозволом № -21, виданим ДП "Адміністрація морських портів" 23.06.2014 року Одеською обласною адміністрацією зі строком дії 10 років, тобто до 23.06.2014.

Обґрунтованими судова колегія вважає і доводи апелянта щодо незаконності п.9 припису, яким позивача з 05.01.2017 зобов'язано не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері поводження з відходами.

Стаття 17 Закону № 187/98-ВР визначає обовязки субєктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами, зокрема мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000.

З декларації Білгород-Дністровської філії ДП "Адміністрація морських портів України" про утворення відходів за 2016 рік вбачається, що у 2016 році показник загального утворення відходів склав 800,793 Пзув, на 2017 - планується 984,714 Пзув (а.с.95).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для зобовязання позивача отримати дозвіл на операції у сфері поводження з відходами.

Недоречними є посилання Держекоінспекції, з якими помилково погодився суд першої інстанції, на необхідність отримання позивачем такого дозволу з посиланням на ст.32 Закону № 187/98-ВР.

Так, відповідно до п. "а" ч.1 ст.32 Закону № 187/98-ВР з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, пов'язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону.

Тобто, законодавець зобовязує субєкта господарювання одержати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону, а не в усіх випадках. Як зазначено раніше, відповідно до вимог ст.17 Закону № 187/98-ВР субєкт господарювання зобовязаний отримати такий дозвіл тільки, якщо його діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000.

Оскільки діяльність Білгород-Дністровської філії ДП "Адміністрація морських портів України" призводить до утворення відходів у кількості, що не перевищує 1000 Пзув, в неї відсутній обовязок на отримання дозволу на операції у сфері поводження з відходами.

Замість отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, враховуючи, що Пзув позивача не перевищує 1000, відповідно до ч.2 ст.17 Закону № 187/98-ВР та Порядку, затвердженому постановою Кабміну України від 18.02.2016 № 118, він щороку подає декларацію про відходи.

Суд першої інстанції не врахував наведені норми права, надав невірну правову оцінку обставинам справи, в звязку з чим прийшов до помилкового висновку про законність п.2 та п.9 припису Держекоінспекції.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у позові про визнання протиправним та скасування п.8 припису, яким позивача зобовязано оформити документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, яка використовується Білгород-Дністровською філією ДП АМПУ.

Вірними є доводи суду першої інстанції про те, що відповідно до ст.ст.125,126 Земельного кодексу України позивач, на баланс якого передане певне майно від ДП "Білгород-Дністровський морський торгівельний порт", має оформити право власності чи користування земельною ділянкою.

Посилання апелянта, що ним вживаються заходи щодо оформлення права користування на земельну ділянку, що підтверджується відповідним планом-графіком, узгодженим з ДП "Білгород-Дністровський морський торгівельний порт", який не виконується з незалежних від позивача причин, не спростовує висновку суду, а враховуючи спрямованість дій позивача в цьому напрямку, лише підтверджує правомірність п.2 припису Держекоінспекції.

Відповідно до п.2-4 ст.202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрації морських портів України" - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року скасувати з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрації морських портів України".

Визнати протиправним та скасувати пункти 2 і 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря від 10.01.2017 року № 2/2-19.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян