Справа № 545/742/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р.Справа № 545/742/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 22.06.2017р. по справі № 545/742/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Полтавської РДА , в якому просила визнати дії відповідача щодо нарахування їй допомоги у зв»язку із вагітністю та пологами в значно заниженому розмірі, розрахунок якої було здійснено з порушеннями п.п.2, абз. 2, п.п. 4, п. 7 «Порядку призначення та виплати державної допомоги сім»ям з дітьми» затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 року; зобов»язати відповідача здійснити їй нарахування та виплату допомоги у зв»язку з вагітністю та пологами у відповідності до п.п.2, абз. 2, п.п. 4, п. 7 «Порядку призначення та виплати державної допомоги сім»ям з дітьми» затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27.12.2001 року, тобто як особі звільненій у зв»язку з ліквідацією підприємства у встановленому абз. 2, п.п. 4, п. 7 вищезазначеного порядку розмірі, шляхом множення середньоденного доходу на кількість календарних днів тривалості відпустки у зв»язку з вагітністю та пологами ( 126 днів п.п. 1, п. 5 порядку…), розмір якої має становити 24 000,48 грн. ( 190,48 грн. - середньоденний дохід х 126 - кількість календарних днів тривалості відпустки у зв»язку з вагітністю та пологами ) та понесені судові витрати в розмірі 5 640 грн., що складаються з : 640 грн. - судовий збір та 5 000 грн. - витрати на правову допомогу.

12.06.2017 року від адвоката позивачки надійшла заява про відмову від адміністративного позову в частині стягнень допомоги в зв»язку із вагітністю та пологами, так як відповідач 16.05.2017 року направив позивачці повідомлення № 03-49/3003, згідно якого їй призначену вказану допомогу з застосуванням у розрахунку розміру допомоги не робочих днів, а календарних, тобто задовольнив її вимоги, тому, прохав стягнути на користь позивачки лише понесені нею всі судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1 280 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., а всього 6 280 грн.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 22 червня 2017 р. заяву адвоката позивачки ОСОБА_1 про відмову від адміністративного позову в частині вимог стягнення допомоги в зв»язку з вагітністю та пологами у сумі 24 000,48 гривень до відповідача - задоволено, закривши провадження у справі в цій частині. Решту вимог щодо стягнення витрат зі сплати судового збору та на правову допомогу задоволено. Стягнути з Управління соціального захисту населення Полтавської РДА на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 280 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 5 000 гривень, а всього 6 280 гривень.

Управління соціального захисту населення Полтавської райдержадміністрації, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині стягнення витрат , подало апеляційну скаргу , вважає , що при дослідженні матеріалів справи неповністю і не всебічно з'ясовані обставини справи, відповідно їм дано неправильну оцінку. Вказує , що відмови у призначенні допомоги по вагітності та пологах в сумі 24000 грн. ОСОБА_1 не було, лише виявлено помилку у програмному забезпеченні, призначення допомоги проводилось частинами, адвокат позивачки ОСОБА_1 про дії управління та причини, які не давали можливості призначити допомогу у розмірі 24000 грн., був інформований, зокрема письмово йому надавалася інформація у лютому 2017 року, але з не відомих управлінню соціального захисту населення райдержадміністрації причин ним була надана ОСОБА_1 правова допомога на суму 5000 грн. для складання позову до суду та 27 березня 2017 року було подано позов до Полтавського районного суду про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а саме призначити допомогу у розмірі 24000 грн., яку управління соціального захисту населення райдержадміністрації не могло перепризначити до суми 24000 грн. у зв"язку з відсутністю програмного продукту. Вважає, що такі витрати не повинні бути сплачені позивачці управлінням соціального захисту населення та рішення суду є безпідставним. Просить постанову Полтавського районного суду від 22.06.2017 року в частині стягнення з управління соціального захисту населення Полтавської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1280 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн., а всього 6280 грн. скасувати в апеляційному порядку, визнати позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 заперечує проти вимог апеляційної скарги, вважає висновок суду першої інстанції та встановлені обставини вірними. Докази досліджено вірно, відповідно рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги. А постанову залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Позовна заява свідчить , що підставою для звернення до суду з даним позовом слугувало те, що відповідач неправомірно при нарахуванні допомоги для розрахунку взяв робочі дні відпустки (87 днів), в той час як для нарахування зазначеної допомоги мають братися календарні дні відпустки (126 днів), що передбачено абзацом другим підпункту 4 пункту 7 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 року, тому невірно здійснив нарахування та виплату допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами.

12.06.2017 року від адвоката позивачки ( а. с. 22 - 23 ) надійшла заява про відмову від адміністративного позову в частині стягнень допомоги в зв'язку із вагітністю та пологами, так як відповідач 16.05.2017 року направив позивачці повідомлення № 03-49/3003, згідно якого їй призначену вказану допомогу з застосуванням у розрахунку розміру допомоги не робочих днів, а календарних, тобто задовольнив її вимоги, тому, просив стягнути на користь позивачки лише понесені нею всі судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1 280 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., а всього 6 280 грн.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено, що позивачкою при подачі 27.03.2017 року даного адміністративного позову сплачено судовий збір у сумі 1 280,0 грн. та понесено витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн. В ході розгляду справи відповідач фактично виконав вимоги позивачки щодо призначення їй допомоги у зв»язку з вагітністю та пологами, як жінці звільненій в зв»язку із ліквідацією підприємства, тому позивачка в особі адвоката відмовилася від позовних вимог в цій частині позову.

Задовольняючи вимоги про стягнення витрат зі сплати судового збору та на правову допомогу , суд першої інстанції виходив з того , що відмова позивачки від частини позовних вимог в даному випадку не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, підставою відмови слугувало задоволення її позовних вимог відповідачем після подання позову, тому суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі судові витрати з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 95 КАС України у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак, якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

За приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В підтвердження факту понесення позивачем витрат до суду надано ордер на надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльності, договір про надання юридичних послуг , акт виконаних робіт, квитанцію про сплату .

Зазначені документи підтверджують надання правових послуг позивачу , які пов'язані з розглядом справи (перелічені в акті виконаних робіт) . Невідповідності визначеного часу (08 год. ) складності та обсягу справи не вбачається.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 N 4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017 року прожитковий мінімум для працездатної особи становить 1 600 грн.

Матеріали справи та заява адвоката ОСОБА_2 від 12.02.2017р. свідчать , що позивачка відмовилась від адміністративного позову у зв'язку з тим , що 16.05.2017 року відповідачем на ім'я представника позивача направлене повідомлення №03-49/3003, згідно змісту якого ОСОБА_1 призначено допомогу по вагітності та пологах з застосуванням у розрахунку розміру допомоги не робочих днів, а календарних, тобто повністю задоволено позовні вимоги позивача.

В зв'язку з тим, що відповідачем після подання адміністративного позову, позовні вимоги були задоволені, позивачка відмовилася від даного адміністративного позову в порядку ст. 112 КАС України, а суд першої інстанції прийняв таку відмову та закрив провадження у справі.

Враховуючи той факт, що відповідач задовольнив позовні вимоги позивачки лише після її звернення до суду з адміністративним позовом колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що відповідно до ст.95 КАС України слід стягнути з Управління соціального захисту населення Полтавської РДА на користь ОСОБА_1 всі понесені ним у справі витрати, а саме судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1280,00грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00грн., а всього 6280,00грн.

Посилання апелянта на те, що нарахування виплати у відповідності до норм діючого законодавства не проведено у зв'язку із помилкою програмного забезпечення, до уваги судом не приймаються, оскільки в розумінні вимог ст. 95 КАС України наслідки (підстави) , які слугували для задоволення відповідачем позовних вимог після подання адміністративного позову не мають значення для присудження всіх понесених позивачем у справі витрати із відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги є безпідставними ,не впливають на правомірність висновків суду.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 22.06.2017р. по справі № 545/742/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.10.2017 р.