Справа № 161/12692/17-а
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Справа № 161/12692/17-а

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Іванчук М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Луцьке об'єднане управління ПФУ, позивач) звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53732509 від 31.07.2017 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.09.2017 року, яка не оскаржена та набрала законної сили, справу за позовом Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови передано за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 року допущено у справі заміну первинного відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на належного відповідача Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2013 року зобов'язано Луцьке об'єднане управління ПФУ здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком як інваліду ІІ групи захворювання згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 15.05.2010 року по 31.10.2010 року та як інваліду І групи захворювання в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком за період починаючи з 04.10.2010 року та пенсію інваліда ІІ групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 15.05.2010 року по 31.10.2010 та як інваліда І групи у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком за період починаючи з 04.10.2010 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин з урахуванням проведених виплат.

На виконання рішення суду позивачем проведено перерахунок пенсії стягувачу згідно виконавчого листа. Сума доплати згідно судового рішення у розмірі 22734,11 грн. була включена у додаткову виплатну відомість на січень 2017 року, підтвердженням чого є розпорядження від 20.12.2016 року № 119116.

Отже, рішення суду було виконане добровільно та повному обсязі згідно виконавчого документа та до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

31.07.2017 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г. Г. винесла постанову ВП № 53732509 від 31.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

07.08.2017 на адресу позивача надійшла постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Грицені Г. Г. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53732509 від 31.07.2017 року, якою постановлено стягнути з Луцького об'єднаного управління ПФУ витрати на проведення виконавчих дій у сумі 117,80 грн.

Позивач вважає, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53732509 від 31.07.2017 року винесена з порушенням чинного законодавства та безпідставно, оскільки Луцьке ОУПФУ виконало рішення суду у добровільному порядку та до відкриття виконавчого провадження.

Позивач просить визнати дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Грицені Г. Г. щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 31.07.2017 року (ВП № 53732509) неправомірними та скасувати вказану постанову.

У заяві від 19.10.2017 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

У письмових запереченнях на адміністративний позов представник відповідача позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що оскаржувана постанова ВП № 53732509 від 31.07.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просила у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог статті 41 КАС України справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів без фіксування судового засідання технічним засобом.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами частин сьомої, восьмої статті 22 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, розглядається адміністративним судом, до якого вона надіслана. Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Таким чином, оскільки ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2017 року, яка не оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили, дану справу передано за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду, а спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються, тому розгляд та вирішення цієї справи проведено Волинським окружним адміністративним судом.

Судом встановлено, що 17.09.2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області на виконання постанови суду від 11.10.2013 року, яка набрала законної сили 20.10.2013 року, в адміністративній справі № 2а-2336/11/0308 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду в Луцькому районі Волинської області про зобов'язання провести перерахунок державної та додаткової пенсії, як особі постраждалої внаслідок ЧАЕС, видав виконавчий лист про зобов'язання Управління Пенсійного фонду в Луцькому районі Волинської області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком як інваліду ІІ групи захворювання згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 15.05.2010 року по 31.10.2010 року та як інваліду І групи захворювання в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком за період починаючи з 04.10.2010 року та пенсію інваліда ІІ групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 15.05.2010 року по 31.10.2010 та як інваліда І групи у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком за період починаючи з 04.10.2010 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин з урахуванням проведених виплат.

07.04.2017 року ОСОБА_4 звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою про прийняття до виконання зазначеного виконавчого листа.

10.04.2017 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г. Г. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 53732509) з виконання виконавчого листа № 2а-2336/11/0308, виданого 17.09.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, встановивши боржнику Луцькому об'єднаному управлінню ПФУ строк для виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Листом від 28.07.2017 № 10220/02-15 позивач повідомив ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області про те, що на виконання зобов'язання Луцьке об'єднане управління ПФУ здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_4. Сума боргу від проведеного перерахунку була включена в додаткову виплатну відомість на січень 2017 року. Сума доплати становить 22734,11 грн. Згідно вищезазначеного, виплата боргу по даному перерахунку пенсії не проводилась.

31.07.2017 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г. Г. винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (ВП № 53732509), якою, у зв'язку із здійсненням при виконанні виконавчого листа № 2а-2336/11/0308, виданого 17.09.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, витрат виконавчого провадження у сумі 117,80 грн. (а саме: витрати за користування АСПВ 51,00 грн., пересилання документів виконавчого провадження 60,42 грн., виготовлення документів виконавчого провадження 6,38 грн.) стягнуто з боржника Луцького об'єднаного управління ПФУ витрати на проведення виконавчих дій у сумі 117,80 грн.

31.07.2017 року старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г. Г. винесла також постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 53732509), якою встановлено, що на виконання рішення суду Луцьким об'єднаним управлінням ПФУ здійснено перерахунок пенсії стягувачу згідно виконавчого документа. Сума доплати згідно судового рішення в розмірі 22734,11 грн. включена у додаткову виплатну відомість на січень 2017 року та при надходженні відповідного фінансування із Державного бюджету України буде виплачена Пенсійним фондом. Враховуючи, що проблема відсутності бюджетних призначень на виконання рішення суду є загальнодержавною та вирішується на державному рівні, причини невиконання судового рішення в частині виплати коштів є поважними. Проведення державним виконавцем інших виконавчих дій стосовно боржника є неможливим у зв'язку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. Витрати виконавчого провадження в сумі 117,80 грн. не стягнуто. Вказаною постановою постановлено на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2а-2336/11/0308, виданий 17.09.2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, повернути стягувачу, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 31.07.2017 року ВП № 53732509 виділити в окреме провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено частинами першою, другою статті 15 цього ж Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Як передбачено частиною першою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За приписами частини другої статті 42 цього Закону витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина четверта статті 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновку про те, що витратами виконавчого провадження, що підлягають стягненню з боржника, є лише ті витрати, які органи державної виконавчої служби понесли у зв'язку з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення саме примусового виконання рішення після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, Луцьким об'єднаним управлінням ПФУ на виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2013 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4, про що свідчить розпорядження «Про призначення пенсії» від 20.12.2016 року № 119116. Водночас згідно листа від 28.07.2017 № 10220/02-15 Луцьким об'єднаним управлінням ПФУ сума доплати у розмірі 22734,11 грн. від проведеного перерахунку була включена в додаткову виплатну відомість на січень 2017 року, виплата якої станом на 28.07.2017 року не проводилась.

Отже, в ході судового розгляду даної справи підтверджено те, що позивачем фактично виконано постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2013 року лише в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_4.

Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що вказане рішення суду боржником виконано у добровільному порядку та в повному обсязі, до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частинами 1 та 2 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами довів, що державним виконавцем вчинялись виконавчі дії пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2013 року, а постанова 31.07.2017 року ВП № 53732509 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 41, 163, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 24 жовтня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя О. О. Андрусенко