Справа № 688/3084/17
Суддя: Козачук С. В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 688/3084/17
№ 2-а/688/101/17
Постанова

Іменем України

19 жовтня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Шепетівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення з території України,

встановив:

18.10.2017 року Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Шепетівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області звернулось до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 про примусове видворення його з території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.08.2017 року на виконання плану спільних заходів Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області спрямованих на забезпечення ефективного захисту національних інтересів держави з протидії нелегальній міграції та налагодженню співпраці з правоохоронними органами щодо законності перебування іноземців на території України, в тому числі іноземців, які звільняються з місць позбавлення волі на адресу УДМС України в Хмельницькій області надійшло повідомлення Управління карного розшуку ГУНП в Хмельницькій області щодо незаконного перебування на території України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_3 ОСОБА_4, останній раз перетнув кордон України 23.09.2015 року в пункті «Парубне», що вбачається з штампів про перетин державного кордону наявних в його закордонному паспорті серії АА № 0039877.

22.02.2016 року ОСОБА_2 предявлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, що вбачається з вимоги про судимість № від 14.08.2017 року.

Отже, громадянинин ОСОБА_4 ОСОБА_2 на момент скоєння злочину перебував на території України з порушенням правил перебування, які передбаченні в п.2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 року №150 на 98 днів. Таким чином, порушив правила перебування на території України та ухилявся від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування.

27.02.2017 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці ОСОБА_2 було засуджено до 3 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 1 ст.70 Кримінального кодексу України. 19 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звільняється з Державної установи «Шепетівська виправна колонія № 98».

Відповідно до інформації Державної установи «Шепетівська виправна колонія №98» від 06.10.2017 року №5/4059 та Управління карного розшуку ГУНП в Хмельницькій області від 28.08.2017 року №2789/121/14-2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимий, документований паспортом громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 серії АА №0039877, термін дії паспорта до 11.09.2021 року, під час відбування покарання на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі має намір продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, дотримуватися кримінальних «понять» та «звичаїв» з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, для підтримання злодійських традицій, що негативно відображається на оперативній обстановці в області.

Згідно вимог ч. 3 ст. 3 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ОСОБА_2 на даний час знаходиться в Україні з порушенням правил перебування на території України. Зважаючи на відсутність у відповідача законних підстав перебування та проживання на території України, документу на право перебування в Україні, відсутність коштів необхідних для того, щоб самостійно покинути територію України та наявність обгрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_2 буде ухилятись від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчать порушення чинного законодавства України, позивач просить винести постанову про примусове видворення з території України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, допустивши її до негайного виконання.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, підтвердив, що перебуває на території України без законних підстав, оскільки термін, передбачений законодавством України закінчився, з метою його легалізації до органів влади у сфері міграції з відповідними заявами не звертався.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 3 статті 3 розділу I вищевказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно до ч. 16 ст. 4 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27.02.2017 року, який набрав законої сили 11.05.2017 року, засуджений до покарання у виді 3 років позбавлення волі за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 1 ст.70 КК України. Вказане покарання відбував у Державній установі «Шепетівська виправна колонія № 98» та 19 жовтня 2017 року був звільнений із неї по відбуттю строку покарання.

Судом встановлено, що відповідач порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов до негативного впливу на «кримінальне середовище», існує ймовірність що ОСОБА_2 буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Відповідно до ч. 1 статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Також судом встановлено та підтверджується поясненнями відповідача ОСОБА_2, що останній перебував в Україні без реєстрації, не має постійного місця проживання, роботи та джерела доходів, родинних зв'язків, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, а також документів, які б надавали йому таке право. Тому, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення територіальних підрозділів ДМС про примусове повернення та рішення суду про його видворення. Вказане підтверджується також довідкою №5/4059 від 06.10.2017 року, виданою ДУ «Шепетівська виправна колонія №98».

Враховуючи, що ОСОБА_2 відбував покарання в місцях позбавлення волі за скоєння ряду злочинів середньої тяжкості та тяжких, його перебування на території країни створює загрозу у забезпеченні національної безпеки України та охорони громадського порядку, відсутність у нього документів, які дають право на виїзд з України, інформацію, надану правоохоронними органами відносно іноземця, існує ризик його втечі.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення,крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч.4 ст. 30 вищевказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до копії паспорта серії АА №0039877 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянином ОСОБА_3 ОСОБА_4. Встановлені обставини, а саме: відсутність в ОСОБА_2 документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України, свідчать про те, що він буде ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку.

За змістом частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини першої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України правом на звернення до адміністративного суду з позовом про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України наділений центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 405/2011.

Відповідно до підпункту 9 пункту 4 цього Положення Державна міграційна служба України приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній ОСОБА_3 Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної ОСОБА_3 Крим) значення.

Отже, Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року N 563, встановлено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Отже, надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України права прийняття рішення про примусове повернення іноземців, права подання позову про видворення іноземців узгоджується з положеннями частини першої статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", частини першої статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

На момент розгляду справи відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, та доказів законності свого перебування на території України та/або набуття ним громадянства України не надав, доводи представника позивача не спростував.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 161-163, 183-7 КАС України, суд -

постановив:

позов Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в особі Шепетівського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення з території України задовольнити.

Примусово видворити з території України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постанову про примусове видворення з території України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернути до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: ' ОСОБА_5