Справа № 826/2029/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 жовтня 2017 року № 826/2029/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»» Костенка Ігоря Івановича

третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»» Костенка Ігоря Івановича, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» Костенка І.І. щодо невключення Позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» Костенко І.І. внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»», включивши до нього вимоги позивача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за затримку при розрахунку при звільненні на загальну суму 109 532,54 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Уповноваженої особи Фонду не було правових підстав для невключення вимог Позивача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за затримку при розрахунку при звільненні на загальну суму 109 532, 54 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2017 р. відкрито провадження у справі.

Відповідачем через канцелярію суду були подано заперечення на адміністративний позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у запереченні на позов.

У своєму запереченні на позовну заяву Відповідач вказав на безпідставність позовних вимог Позивача у зв'язку із тим, що на час звернення Позивача з кредиторською вимогою, в порушення вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не існувало жодного документа, що підтверджував заборгованість Банку перед позивачем. Водночас, оплата додаткових відпусток працівникам Банку відповідно до Положення «Про систему оплати праці у ПАТ «КБ «Хрещатик»» здійснюється лише при наявності фінансової можливості установи банку, якої у ПАТ «КБ «Хрещатик»» на час звільнення Позивача не було. Окремо Відповідач зазначив, що Позивач з часу звільнення (30.10.2015 р.) до дати кредиторської вимоги (21.06.2016 р.) до ПАТ «КБ «Хрещатик»» не зверталася. Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України подальший розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне:

30.10.2015 р., наказом ПАТ «КБ «Хрещатик»» від 26.10.2015 р. № 1139-к ОСОБА_1 головного бухгалтера-начальника відділу супроводження та контролю операцій Подільського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик»», на підставі ст. 38 КЗпП України («вихід на пенсію»), було звільнено з роботи та виплачено компенсацію за 19 календарних днів основної відпустки згідно відпрацьованого часу.

Відповідно до Колективного договору від 29.12.2007 р. посада позивача належить до Переліку посад працівників банку з ненормованим робочим днем на підставі п. 2 ст. 8 Закону України «Про відпустки» (щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці).

04.04.2016 р. згідно постанови правління Національного банку України №231/БТ ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» віднесено до категорії проблемних.

05.04.2016 р. на підставі постанови Правління Національного банку України № 234 ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» віднесений до категорії неплатоспроможних.

05.04.2016 р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 463 було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Хрещатик».

Згідно з вищевказаним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 р. до 04.05.2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05.04.2016 р. до 04.05.2016 р. включно.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 21.04.2016 р. № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05.05.2016 р. до 04.06.2016 р. включно, продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенко І.І. з 05.05.2016 р. до 04.06.2016 р. включно.

02.06.2016 р. відповідно до рішення Правління Національного банку України № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016р. №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із вищевказаним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 р. по 05.06.2018 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Костенку І.І..

Оголошення про ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» було опубліковано в газеті «Голос України» № 160 (6360) від 09.06.2016 р..

21.06.2016 р. Позивач направив до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» Костенко І.І. заяву про включення до реєстру акцептованих вимог ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»» вимог Позивача на загальну суму 109 532, 54 грн., з яких 15 364, 15 грн. становить сума грошової компенсації за 35 календарних днів невикористаної додаткової відпустки; 94 168, 39 грн. - сума середнього заробітку з листопада 2015 року по травень 2016 року за час затримки розрахунку при звільненні працівника.

Відповідач листом від 30.09.2016 р. № 3/9552 відмовив у задоволення кредиторських вимог Позивача обґрунтовуючи це тим, що додаткова заробітна плата (до якої відноситься оплата додаткових відпусток згідно Положення «Про систему оплати праці у ПАТ «КБ «Хрещатик»») виплачується працівникам банку лише при наявності фінансової можливості установи банку. Станом на дату звільнення Позивача Банк мав від'ємний фінансовий результат діяльності, що підтверджується Звітом про фінансовий результат за ІІІ квартал 2015 року.

07.10.2016 р. Позивач повторно звернулася до Відповідача з вимогою внести зміни до реєстру акцептованих вимог ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»», але отримала відмову згідно листа відповідача від 01.11.2016 р. № 3/10824 з аналогічних підстав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 р..

Згідно з ч. ч. 3 та 4 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

У відповідності до ч. ч. 1 та 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду (ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Як вбачається з матеріалів справи, оголошення про ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» було опубліковано в газеті «Голос України» № 160 (6360) від 09.06.2016 р..

У справі наявні належні і допустимі докази, що Позивач 21.06.2016 р. заявив Відповідачу свої кредиторські вимоги, а отже встановлений законом строк Позивачем не пропущено.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

У силу ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Статею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів.

Так, у другу чергу задовольняються грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

З пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" вбачається, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про відпустки» щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці надається працівникам з ненормованим робочим днем - тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою.

Конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відпустки» витрати, пов'язані з оплатою відпусток, передбачених статтями 6, 7, 8, 13, 14, 15, 15-1, 16, 18-1 і 19 цього Закону, здійснюються за рахунок коштів підприємств, призначених на оплату праці, або за рахунок коштів фізичної особи, в якої працюють за трудовим договором працівники.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ч. 1 ст. 116 КЗпП України).

Приписами п. 4.30 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2, передбачено, що у разі необхідності Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про виправлення помилки, допущеної Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про збільшення/зменшення вимог кредитора, що виникли під час проведення ліквідації, які отримані від Фонду та інших державних органів на підставі заяви про задоволення додаткових вимог; клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про зменшення вимог кредитора(ів) в результаті зарахування зустрічних однорідних вимог, передбачених статтею 46 Закону; договору уступки права вимоги боргу, засвідченого нотаріально. Такі зміни вносяться до реєстру акцептованих вимог кредиторів виключно в межах черги, до якої було включено вимогу, яку уступлено, та у сумі, що не перевищує суму (залишок суми) вимог, яку акцептовано за таким кредитором; зняття накладеного за рішенням суду арешту з рахунку; виконання зобов'язання перед цим банком, щодо якого вклад, розміщений у такому банку, використовувався як засіб забезпечення його виконання.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частинами першою та другою статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" встановлено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua), суд встановив наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду від 19.01.2017 р. у справі № 826/6665/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року, позов Благодійної організації "Благодійний фонд "Богдана Гаврилишина", Благодійного фонду "Енергетичний центр ім. І. Люндіна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус-1" до Національного банку України, треті особи - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", міська молодіжна громадська організація "Центр соціальних та ділових ініціатив" було задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016 року N 234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних".

Постанова Окружного адміністративного суду від 19.01.2017 набрала законної сили з моменту постановлення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/66104285), тобто з 20.04.2017.

20.07.2017 р. ухвалою Вищого адміністративного суду України (справа № К/800/15779/17) постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року залишені без змін.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд приходить висновку, що з моменту ухвалення вищевказаних судових рішень процедура виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»» з ринку Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вже не провадиться, тимчасова адміністрація в банку не запроваджена, а тому, Фонд немає повноважень органу управління банку та органу контролю.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в даному випадку не має повноважень визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на вчинення будь-яких дій від імені Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»».

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»» Костенка І.І. не узгоджуються з вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з вищезазначених підстав.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4 ст. 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 69, 160-165,167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська