Справа № 804/2330/17
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2017 рокусправа № 804/2330/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 01 липня 2017 року),

відповідача: не зявився,

третьої особи: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова Компанія Вектор-Плюс

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 р.

у справі №804/2330/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова Компанія Вектор-Плюс

до державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення від 17 травня 2016 року №29713494 про державну реєстрацію припинення іпотеки, щодо обєкта нерухомого майна, та №29644398 про державну реєстрацію припинення обтяження, щодо обєкта нерухомого майна - квартири під номером 13, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ю. Савченко, буд. 83; зобовязати органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні записи від 20 березня 2008 року №6830564 про іпотеку нерухомого майна квартири під номером 13, за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Ю. Савченко, буд. 83, та №6830861 про обтяження речових прав на нерухоме майно - квартири під номером 13, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ю. Савченко, буд. 83.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. Ухвалу від 25 травня 2017 року про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову скасовано.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор Плюс» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 березня 2008 року між ОСОБА_4 та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», укладено кредитний договір №0301/0308/88-028.

Для забезпечення виконання зобовязання за цим кредитним договором між ОСОБА_4 та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» укладено іпотечний договір від 20 березня 2008 року №0301/0308/88-028-Z-1, предметом якого була квартира №13, яка знаходиться за адресою: вул. Ю. Савченка, буд. 83 у м. Дніпропетровськ.

28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку передбаченому даним договором.

Також, 28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до умов якого банк передав право вимагати від іпотекодавців, визначених переліком, заставне майно за кредитними договорами, по яким борг є не сплаченим.

Відповідно до інформаційної довідки №76788305 від 23 грудня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 17 травня 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено реєстраційні дії за №29713494 та №29644398, якими припинено іпотеку та обтяження щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Судом установлено, що такі дії державного реєстратора відбулися на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року (набрало законної сили 06 травня 2016 року), яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, зокрема, визнано недійсним договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року (зареєстрований в реєстрі за №6970) та скасовано заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2, площею 44,1 кв.м, за №6830861, а також скасовано відомості про договір іпотеки №4695-001/07Ф від 18 вересня 2007 року (зареєстрований в реєстрі за №1568) за реєстраційним №5682930, договір про внесення змін і доповнень до договору іпотеки №4695-001/07Ф від 19 березня 2008 року (зареєстрований в реєстрі за №3236) за реєстраційним №6821717 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року (зареєстрований в реєстрі за №6970) за реєстраційним №6830564, в Державному реєстрі іпотек внесені приватними нотаріусами Дніпропетровського міського нотаріального округу.

Не погоджуючись з вчиненими реєстраційними діями відповідача позивач звернувся до суду.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що до повноважень субєктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором, зокрема, є нотаріус.

Пунктом 1 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 26 листопада 2015 року №834-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1 (щодо змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), 2 (щодо змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення), 7 (щодо змін до Закону України «Про адміністративні послуги») і 4 (щодо змін до Закону України «Про звернення громадян») розділу I цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2016 року.

Відповідно до пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положення зазначеного закону, з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набув чинності 13 грудня 2015 року.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок №868 в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 15 Порядку №868 передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Статтею 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істоті поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Відповідно до пунктів 63, 64 Порядку №868, під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - державний виконавець. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

Згідно з пунктом 71 Порядку №868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Пунктом 78 Порядку №868 передбачено, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

При цьому слід зазначити, що пунктом 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у звязку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, після припинення договору іпотеки у звязку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

З аналізу вищезазначених норм чинного законодавства вбачається, що законодавцем встановлено чітку послідовність дій як нотаріуса, так і зацікавленої особи у припиненні обтяження, при цьому, визначено перелік обставин, які є підставою для реєстрації припинення обтяжень.

Таким чином, посилання представника позивача на те, що будь-якого погодження з його сторони (іпотекодержателя) не надавалось, жодних заяв про дозвіл на припинення іпотеки чи зняття заборони відчуження з майна третьої особи не надавало є безпідставними з огляду на те, що оскаржувані рішення державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу прийняті на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а отже підстав для відмови у виконанні рішення суду у державного реєстратора були відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач на час вчинення спірних нотаріальних дій щодо припинення іпотеки та скасування обтяження щодо спірної квартири діяла на підставі та у спосіб, що передбачені законами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що вимоги позивача про зобовязання органів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні записи від 20 березня 2008 року про іпотеку нерухомого майна та про обтяження речових прав на нерухоме - квартири за адресою: АДРЕСА_1, є похідними від вищевказаних, у звязку з чим також не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції до внесення змін, не спростовують встановлених обставин справи та не вплинуло на законність прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова Компанія Вектор-Плюс залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим