Справа № 591/3035/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р. Справа № 591/3035/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2017р. по справі № 591/3035/17

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області в якому просить визнати протиправними та дискримінаційними дії Сумського об'єднаного УПФУ щодо припинення нарахування та виплати пенсії; зобов'язати Сумське об'єднане УПФУ поновити нарахування і виплату пенсії, а також сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії з часу припинення.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2017р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та дискримінаційними дії Сумської об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії. Зобов'язано Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2017р та прийняти нову постанову, про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджує про правомірність своїх дій, оскільки проведення виплати пенсії позивачу можливо тільки після надходження до управління оригіналу пенсійної справи або довідки про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_1 заперечує проти задоволення , вважає обґрунтування та доводи апеляційної скарги помилковими, просить суд апеляційної інстанції постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2017р. залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що позивач з 2014 року знаходиться на обліку у департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою.

Перебуває на обліку як пенсіонер за віком, маж другу групу загального захворювання, що підтверджується копією посвідчення.

З червня 2015 року позивач проходила курси променевої та хіміотерапії, у зв'язку з чим, на тривалий час виїжджала за межі Сумської області. Про що попередньо в усній формі повідомляла працівників департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради. Повернувшись в м. Суми в березні 2017 року дізналася, що їй припинено всі соціальні виплати.

19 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до департаменту з заявою про поновлення соціальних виплат.

Листом від 28 квітня 2017 року №9-607/12.06-35 Департамент повідомив, що на підставі листа Держприкордонслужби України про перетин позивачем кордону України, було прийнято рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що пенсія за віком є виплатою довічною та постійною, а також встановлені судом протиправні дії щодо припинення виплати пенсії без прийняття відповідного рішення, неповідомлення позивача про факт призупинення його пенсії. Суд першої інстанції також вбачає в діях відповідача ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного фонду щодо припинення позивачу виплати пенсії, виходячи з наступного.

20.10.2014р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VІІ (набрав чинності з 22.11.2014р., далі по тексту - Закон України № 1706-VІІ), відповідно до ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У відповідності до ст. 4 Закон України № 1706-VІІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003, № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закону № 1058-IV).

За правилами, встановленими ч.1 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з ч.2 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.47 Закону № 1058-IV).

Положеннями ст.49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З огляду на вищенаведену норму права, колегія суддів вказує, що припинення виплати пенсії здійснюється або на підставі рішення органу Пенсійного фонду, або на підставі рішення суду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ані відповідачем, ані судом рішення про припинення виплати пенсії не приймалося.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з листа відповідача фактично підставою для припинення виплати пенсії позивачці слугувало рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (протокол № 10 від 15.03.2017 року) про припинення виплати всіх видів соціальних виплат як внутрішньо переміщеній особі у зв'язку зі скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до пп.4 п.12 Постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі».

Разом з тим, закон не передбачає такої підстави для припинення виплати пенсії особі, як рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Департаменту соціального захисту населення.

В силу ст.44, 45, 47, 49 Закону № 1058-IV призначення виплати пенсії та її припинення здійснюється виключно за рішеннями органів Пенсійного фонду.

Жодного рішення про припинення виплати пенсії позивачці відповідачем по справі не приймалось.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Сумським об'єднаним УПФУ Сумської області порушено права позивача на отримання пенсії.

При цьому, як вбачається з листа Сумського об'єднаного УПФУ від 11.05.2017 року № 10144/11-23, відповідачем не було надано позивачці копії рішення Комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про припинення виплати пенсії позивачі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає недоречними доводи відповідача про те, що позивачем не оскаржене вищевказане рішення Комісії. Такі твердження не спростовують порушення відповідачем встановленої законом процедури припинення виплати пенсії та не є доказом правомірності дій відповідача у спірних відносинах.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у спірних відносинах щодо припинення виплати пенсії діяв на не підставі та не у спосіб, що передбачені законом.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.1.5 якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.8 вказаного Порядку встановлено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Беручи до уваги вищенаведені норми Порядку та встановлену під час судового розгляду справи безпідставність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу, з урахуванням приписів ч.2 ст.49 Закону № 1058-IV колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов'язання відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії та сплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

При цьому. Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги про визнання дій Сумського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області дискримінаційними, виходячи з наступного.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з наведеного суд вийде за межі повноважень передбачених статтею 162 КАС України в разі задоволення вимог про визнання дій дискримінаційними, в зв'язку з чим позовна вимога про визнання дій Сумської об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області дискримінаційними задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає не доведеним з боку позивача, що вчинення дії відповідачем щодо зупинення виплати пенсії вчинено, мали ознаки дискримінації.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині задоволення позовних вимог відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог .

В іншій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2017р. по справі № 591/3035/17 скасувати скасувати в частині визнанння дискримінаційними дії Сумської об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії, в цій частині в позові відмовити.

В іншій частині постанову Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.17р. по справі № 591/3035/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення , є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 23.10.2017 р.