Справа № 607/10883/17
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2017 Справа №607/10883/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участі секретаря судового засідання Гудима Н.І.

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 Джахонгіра,

представника відповідача ОСОБА_3, перекладача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі позову заяву Управління ДМС у Тернопільській області до ОСОБА_2 Джахонгіра про примусове видворення , -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, надалі позивач, звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просить примусово видворити громадянина ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, допустивши при цьому негайне виконання постанови суду.

В обґрунтування вимог посилається на те, що громадянин ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач по справі вїхав на територію України 01.04.2016року за паспортним документом серії АА 7461048 виданим 04.11.2014року терміном дії до 03.11.2024, з приватною метою.

Після в'їзду в Україну її територію громадянин ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_1, не покидав. На підставі відміток про перетин державного кордону в паспортному документі ОСОБА_2 Джахонгір, встановлено, що на час виявлення посадовими особами УДМС у Тернопільській області, а саме 25.08.2017р., дана особа перебуває в Україні понад дозволений термін, тобто більше 90 днів протягом 180 днів. За порушення правил перебування іноземців в Україні громадянина ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510грн., який сплачено в повному обсязі.

24.03.2017р. УДМС у Тернопільській області було прийнято рішення № 37 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгіра, яким останнього зобов'язано покинути територію України до 27.03.2017р.. Копія рішення про примусове повернення з України особисто вручена відповідачу, йому роз'яснено його права та обов'язки, зобов'язано не пізніше 27.03.2017 самостійно залишити територію України, а також попереджено про наслідки невиконання рішення про примусове повернення з України, що підтверджується підписом відповідача. Однак, прийняте рішення відповідачем не виконане, що стало підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заві, просить його задовольнити, а також, зважаючи на систематичне порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, в порядку ч. 2 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови в разі задоволення адміністративного позову.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав суду пояснив, що дійсно підписав рішення працівника ДМС України про примусове повернення з України, і вже купив білет щоб виїхати за межі України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини.

Громадянин ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач по справі вїхав на територію України 01.04.2016року за паспортним документом серії АА 7461048 виданим 04.11.2014року терміном дії до 03.11.2024, з приватною метою.

Після в'їзду в Україну її територію громадянин ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_1, не покидав.

Законом України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - ОСОБА_1), а саме, ч.15 ст.4 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Стаття 9 Закону передбачає, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Підпунктом 2 пункту 2 „Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012р. № 150 (далі - Порядок), зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Угодою між Кабінетом Міністрів України і Урядом ОСОБА_5 Узбекистан про умови взаємних поїздок громадян від 10.01.2002 (далі - Угода) дозволено безвізові поїздки громадян ОСОБА_5 Узбекистан та громадян України.

Відповідно до ст.1 Угоди: „Громадяни держави однієї Сторони можуть в'їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і прописки (реєстрації), що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди".

Так, одним з документів для в'їзду та виїзду за кордон для громадян ОСОБА_5 Узбекистан є паспорт громадянина ОСОБА_5 Узбекистан.

На підставі відміток про перетин державного кордону в паспортному документі ОСОБА_2 Джахонгір, встановлено, що на час виявлення посадовими особами УДМС у Тернопільській області, а саме 25.08.2017р., дана особа перебуває в Україні понад дозволений термін, тобто більше 90 днів протягом 180 днів.

Крім того, відповідач не звертався до територіальних підрозділів УДМС у Тернопільській області з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України, порушуючи вимоги законодавства, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

За порушення правил перебування іноземців в Україні громадянина ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510грн., який сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією від 24.03.2017 р.

Враховуючи, що ст. 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням. центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення, 24.03.2017 УДМС у Тернопільській області було прийняте рішення № 37 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгіра (далі - рішення про примусове повернення з України), яким останнього зобов'язано покинути територію України до 27.03.2017р.. Копія рішення про примусове повернення з України особисто вручена відповідачу, йому роз'яснено його права та обов'язки, зобов'язано не пізніше 27.03.2017 самостійно залишити територію України, а також попереджено про наслідки невиконання рішення про примусове повернення з України, що підтверджується підписом відповідача.

Вказане рішення про примусове повернення з України від 24.03.2017 № 37 не оскаржувалося.

Частинами 5, 6 ст. 26 Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Враховуючи, що відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв, УДМС у Тернопільській області направлялись запити щодо перетину державного кордону громадянином ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_2 в Головний центр обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України та ВІС „ШЛЮЗ МВС-АРКАН".

На підставі інформації ВІС „ШЛЮЗ МВС-АРКАН" та листа від 03.05.2017р. вих № 064-14258/0/15-17 Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордон служби України отриманого УДМС у Тернопільській області 04.05.2017р. встановлено, що громадянин ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_2 не виїхав за межі території України, тобто відповідач рішення про примусове повернення з України від 24.03.2017 № 37 не виконав.

Враховуючи вищенаведене встановлено, що громадянин ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір перебуває на території України незаконно, самостійно територію України залишати не планує, оскільки в добровільному порядку не виконав рішення про примусове повернення.

Статтею 30 Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про порушення відповідачем громадянином ОСОБА_5 Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгір, ІНФОРМАЦІЯ_1 законодавства України, яке визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства в України, що виражається в тому, що останній тримавалий час перебуває на території України незаконно. Особливої уваги заслуговує той факт, що з 27.03.2017 року відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, жодних дій щодо повернення в країну походження у термін визначений у рішенні про примусове повернення з України не вживав, не має постійного місця проживання, належного фінансового забезпечення та законних джерел доходу. Крім того, при наданні пояснень жодним чином не роз'яснив причин нелегального перебування в Україні.

Тому, суд вважає, що на даний час правових підстав для перебування відповідача на території України немає, а відтак прийшов до висновку про наявність всіх обставин для примусового видворення відповідача за межі України.

Щодо допущення постанови суду до негайного виконання, до суд зауважує, що дана вимога до задоволення не підлягає, оскільки буквальне тлумачення слова «негайно» знаменує дію, котра має відбутися одразу, без затримки і терміново, проте судом встановлено, що відповідачем придбано квиток з метою виїзду за межі України на 10.10.2017 року, а відтак враховуючи повноваження суду допускати чи не допускати виконання рішення до негайного виконання, суд не вбачає сенсу негайного (06.10.2017 року) видворення відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 70, 71, 86, 158-163, 183-5, 186 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Примусово видворити громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_2 Джахонгіра, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 5 - денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий суддяОСОБА_6