Справа № 815/1349/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1349/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., суддів Катаєвої Е.В., Стеценка О.О., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України №335-15 від 23.04.2015 року щодо відмови позивачу у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання громадянина Іраку ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України №335-15 від 23.04.2015 року щодо відмови позивачу у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання громадянина Іраку ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В судовому засіданні 29.09.2017 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с.212 т.1), в якій також підтримав заявлені позовні вимоги з огляду на те, що позивач не має можливості зараз повернутись до країни походження з-за проведення там громадянської війни. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову. А тому суд, на підставі положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження 18.10.2017 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

З урахуванням перебування судді Катаєвої Е.В. у відпустці станом на 18.10.2017 року, судове рішення було прийняте та підписане у перший робочий день 23.10.2017 року.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановлює наступні факти та обставини.

Відповідач на підставі ст.7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» є центральним органом державної виконавчої влади та згідно ст.ст.11,12 цього ж Закону здійснює повноваження щодо прийняття рішення про надання особам статусу біженця, а тому його рішення з цього приводу на підставі ст.55 Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104 КАС України можуть бути оскаржені до суду в порядку адміністративного судочинства.

Вперше позивач вибув на територію України 14.11.2010 року, на підставі національного паспорту НОМЕР_1 та одноразової візи типу НОМЕР_2. Під час навчання на території нашої країни позивач відвідував Батьківщину в 2011, 2012 та 2013 роках. Останній виїзд до України стався 13.08.2013 року, авіарейсом Басра (Ірак) - Стамбул (Туреччина) - Одеса (Україна), на підставі паспорту та студентської реєстрації.

Під час анкетування позивач повідомив, що всі його близькі родичі, окрім рідного брата (батько, матір, брат та сестра) залишились проживати на Батьківщині в м. Насірія. Під час проведення інтерв'ю він вже зазначив, що всі вони виїхали до Туреччини у м.Стамбул, підтвердити або спростувати правдоподібність наданих тверджень не передбачається можливим.

15.10.2013 року у позивача закінчилась студентська реєстрація і з цього часу він перебував на території України нелегально.

10.09.2014 року позивач вперше звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області з заявою №225 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України.

30.09.2014 року наказом першого заступник начальника Управління у справах біженців ГУДМС України в Одеській області у відповідності до ст.8 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" прийнято рішення здійснити оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця або додаткового захисту позивачем, особова справа №2014OD0225.

20.02.2015 року за результатами розгляду особової справи №2015OD0046 Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС України в Одеській області на підставі абз. 4 п.1 ст.6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" склало висновок про відмову позивачу у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

23.04.2015 року рішенням Державної міграційної служби України №335-15 позивачу було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до абз.4 ч.1 ст.6 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", як особі, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені п.1 та п.13 ч.1 ст.1 Закону, відсутні. У висновку, зокрема, зазначено, що військові дії у країні громадянської належності не є підставою для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Також міграційний орган зазначив, що заявник не надав жодних переконливих пояснень або тверджень реального ризику бути підданим смертній карі, виконанню вироку про смертну кару, тортурам, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Суд вважає вказане рішення таким, що не відповідає законові з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Згідно п.13 ч.1 ст.1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті.

Згідно з ч.5 ст.10 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", За результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Необхідність доказування наявності умов для надання статусу біженця знаходить своє підтвердження у міжнародно-правових документах. Згідно з п. 195 Керівництва з процедур і критеріїв з визначення статусу біженця Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців (згідно з Конвенцією про статус біженців 1951 року та Протоколом щодо статусу біженців 1967 року), у кожному окремому випадку всі необхідні факти повинні бути надані в першу чергу самим заявником, і тільки після цього особа, уповноважена здійснювати процедуру надання статусу біженця (перевіряючий), повинна оцінити всі твердження і достовірність переконань заявника.

Виходячи зі змісту Конвенції про статус біженців 1951 року та ст.1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", поняття "біженець" включає чотири основні підстави, за наявності яких особі може бути наданий статус біженця. До таких підстав відносяться: знаходження особи за межами країни своєї національної належності або, якщо особа не має визначеного громадянства - за межами країни свого колишнього місця проживання; неможливість або побоювання користуватись захистом країни походження; наявність цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань; побоювання стати жертвою переслідувань повинно бути пов'язано з причинами, які вказані в Конвенції про статус біженців 1951 року, а саме: расова належність, релігія, національність (громадянство), належність до певної соціальної групи, політичні погляди.

При цьому "побоювання стати жертвою переслідувань" складається із суб'єктивної та об'єктивної сторін. Суб'єктивна сторона полягає у наявності в особи "побоювання". "Побоювання" є оціночним судженням, яке свідчить про психологічну оцінку особою ситуації, що склалася навколо неї. Саме під впливом цієї суб'єктивної оцінки особа вирішила покинути країну і стала біженцем.

Об'єктивна сторона пов'язана з наявністю обґрунтованого побоювання переслідування і означає наявність фактичних доказів того, що ці побоювання є реальними. Факти обґрунтованості побоювань переслідування (загальна інформація по країні походження біженця) можуть отримуватись від біженця, та незалежно від нього - з різних достовірних джерел інформації, наприклад, з публікацій у засобах масової інформації, з повідомлень національних чи міжнародних неурядових правозахисних організацій, із звітів Міністерства закордонних справ тощо.

Крім того, Директива Ради Європейського Союзу "Щодо мінімальних стандартів для кваліфікації громадян третіх країн та осіб без громадянства як біженців або як осіб, що потребують міжнародного захисту за іншими причинами, а також суті захисту" від 27.04.2004 № 8043/04 містить наступні фактори, які повинні досліджуватися з наведеного вище питання: реальна спроба обґрунтувати заяву; надання усіх важливих фактів, що були в розпорядженні заявника та обґрунтування неможливості надання інших доказів; зрозумілість, правдоподібність та несуперечливість тверджень заявника; заявник подав свою заяву про міжнародний захист якомога раніше; встановлено, що заявник заслуговує на довіру.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_2 звернувся до органів міграційної служби, мотивуючи свою заяву переслідуванням його у країні походження з боку терористичного угрупування та неможливістю повернення на батьківщину через громадянську війну в Іраку.

Після аналізу матеріалів особової справи позивача можливо дійти висновку, що він надав неправдоподібну інформацію про себе, зазначений факт не дозволяє вважати достовірним наданий елемент клопотання, так, наприклад: щодо причин виїзду в Україну, можливо встановити не релігійні переслідування, а бажання отримати вищу освіту, так, з 2010 по 2013 роки позивач проходив навчання в Одеському національному медичному університеті, що підтверджується відповідними штампами студентської реєстрації в його національному паспорті. Слід також зазначити, що в 2011, 2012 та 2013 роках позивач виїжджав з України на Батьківщину та повертався назад задля продовження навчання; позивач надає суперечливі відомості стосовно членів власної родини. Так, під час анкетування він зазначає, що його батько працює поліцейським, а під час проведення інтерв'ю він стверджує, що батько працював у нафтодобувній компанії; незрозумілим виглядає питання щодо місця проживання його близьких родичів. Під час анкетування він стверджує, що всі вони окрім брата проживають на Батьківщині. Під час проведення інтерв'ю він зазначає, що вони виїхали до Туреччини, будь-яких підтверджень цього факту він надати не може; у власноруч написаній заяві позивач повідомляє, що погрози у бік родини з боку радикального шиїтського угрупування «Асаїб Аль-Хак» почалися в 2011 році (що в будь-якому випадку спростовує його твердження про те, що виїзд у 2010 році стався через переслідування членів родини). Під час інтерв'ю він розповідає, що першу погрозу його батько отримав у 2014 році, коли було викрадено його рідного брата. ОСОБА_1 стверджує, що під час нападу він був у будинку та все бачив. Пояснити, як він міг бути при цьому присутній, якщо він востаннє виїжджав на Батьківщину в 2013 році, він не зміг.

Таким чином, з урахуванням повідомленої позивачем інформації щодо причин його виїзду з країни походження та матеріалів його особової справи суд приходить до висновку про відсутність доказів переслідування його в країні походження за ознакою віднесення до певної соціальної чи релігійної групи чи заняття ним політичною діяльністю, а це свідчить про відсутність у нього Конвенційної ознаки біженця, в зв'язку із чим, оскаржене рішення відповідача щодо відмови у наданні позивачу статусу біженця є ґрунтовним та таким, що підтверджено відповідними доказами.

Щодо наявності підстав для надання позивачу додаткового захисту, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Додаткова інформація стосовно нестабільних у плані безпеки регіонів Іраку та збройних радикальних угрупувань, які діють на вказаних територіях: «Исламское государство» - исламистская террористическая организация, действующая преимущественно на территории Сирии и Ирака. ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 (Лига Праведников) - еще один крупний иранский клиент в Ираке. Группа откололась во время иракской войны от Армии ОСОБА_4, и очень быстро превратилась в мощную боевую силу. Группа "прославилась " казнями британских контрактников и американских солдат. Она активно воевала в Сирии и в начале 2014 была переброшена в Анбар.

ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_3 (Лига Праведников)

Вооруженная бригада, сражавшаяся против сил США после вторжения в Ирак. ОСОБА_3 имеет политическое представительство в иракском парламенте и считается близкой к Малики. Вебсайт ОСОБА_3 сообщает, что бригада в последнее время ведет бои на стороне правительственных сил в Дайале, Анбаре и Самарре.

ІНФОРМАЦІЯ_4

Слід також зазначити, що в регіоні постійного проживання іноземця (м. Насірія) відсутні будь-які відкриті збройні конфлікти. Мапа територій у стані військового конфлікту: ІНФОРМАЦІЯ_5

Як спостерігається з ІКП, інтенсивність військового конфлікту суттєво знизилася, підтверджуються тенденції до нейтралізації деструктивної діяльності терористичної організації "ІГІЛ" на Батьківщині позивача.

Назва статті: ООН: Дни "Исламского государства" в Ираке сочтены

Сайт: ІНФОРМАЦІЯ_6

Дата: ІНФОРМАЦІЯ_7

Зміст: " Восстановление страны затянется на годы, считают в организации. Воєнная кампания по изгнанию террористов группировки "Исламское государство" из Ирака почти выиграна, однако восстановление страны и гуманитарный кризис могут затянуться на годы. Об зтом заявил специальный посланник генсека ООН по Ираку ОСОБА_5.

"В обозримом будущем операции по освобождению Ирака завершатся. Дни так называемой ИГ сочтены", - сказал ОСОБА_5.

Он отметил храбрость иракскнх сил безопасности, сил народного ополчення, бойцов курдских вооруженньїх формирований пешмерга и добровольцев, а также "мучеников, которые принесли себя в жертву борьбе с международными террористами ИГ за свободный и єдиный Ирак".

ОСОБА_5 отдал должное премьер-министру Ирака, который "через три месяца после начала операции, 24 января, обьявил о прекращении боевих действий в восточном Мосуле". При этом, по оценке представителя ООН, боевые действия в западной части Мосула, в частности, из-за ведення операции в городских условиях, станут большим вызовом. Напомним, недавно в очищенные от боевиков "Исламского государства" районы Мосула вернулись 49 тисяч мирных жителей".

Назва статті: ІНФОРМАЦІЯ_8

Сайт:ІНФОРМАЦІЯ_9

Дата: ІНФОРМАЦІЯ_10.

Зміст: "О практически полном освобождении от джихадистов восточных районов Мосула рапортует иракская армия. Пока информация поступает противоречивая, но ясно, что военные успешно продвигаются вглубь города, вытесняя боевиков террористической группировки "Исламское государство " (ИГИЛ). Операция по освобождению второго по величине города Ирака началась 17 октября. "Восточная часть Мосула, включая самые важные зоны, освобождена. По информации, которую мы получаем из северных и южных районов восточной части города, иракские силы там тоже практически завершили задачу, хотя и остаются еще небольшие участки вне нашего контроля на севере", - сообщил генерал-лейтенант ОСОБА_14. Успех по освобождению восточной части Мосула стал итогом тяжелых боев последних дней. Исламисти оказывали ожесточенное сопротивление, используя террористов-смертников и начиненные взрывчаткой автомобили. В операции принимали участие также шиитское ополчение и курдские отряды "пешмерга" при поддержке международной коалиции во главе с США. Символичным стало взятие под контроль района, где расположена большая мечеть Мосула. Именно у ее дверей обьявивший себя главой ИГИЛ ОСОБА_15 провозгласил халифат на захваченных джихадистами землях вокруг Мосула в 2014 году".

Назва статті: ІНФОРМАЦІЯ_11 ІНФОРМАЦІЯ_12

Зміст статті: Как заявил ОСОБА_16, лидер суннитского племени Джабури, курдские силы пешмерга являются единственной силой, которая способна защитить гражданское население Хавиджи и прилегающих районов, независимо от зтнической и религиозной принадлежности.

Дата: ІНФОРМАЦІЯ_13

Назва статті: ІНФОРМАЦІЯ_14

ІНФОРМАЦІЯ_15

Зміст статті: Курдские силы пешмерга, иракская армия и возглавляемая США коалиция будут участвовать в операции по освобождению Хавиджи от боевиков "Исламского государства" (ИГ). Но, как заявил ОСОБА_17, начальник полиции Киркука, до этого между тремя сторонами должно быть достигнуто соглашение.

"Освобождение города [Хавиджа] гарантирует улучшение ситуации с безопасностью в Киркуке", - подчеркнул он.

Хавиджа - последний район иракской провинции Киркук, занятый террористами. Именно от туда боевики проводят свои атаки на прилегающие территории. Как сообщил ОСОБА_17, иракскому правительству еще предстоит принять решение по срокам и планированию операции.

Директива Ради Європейського Союзу «Щодо мінімальних стандартів для кваліфікації громадян третіх країн та осіб без громадянства як біженців або осіб, що потребують міжнародного захисту за іншими причинами, а також суті захисту» від 29.04.2004 № 8043/04 містить наступні фактори, які повинні досліджуватись з наведеного вище питання: реальна спроба обгрунтувати заяву; надання усіх важливих фактів, що були в розпорядженні заявника та обґрунтування неможливості надання інших доказів; зрозумілість, правдоподібність та несуперечливість тверджень заявника; заявник подав свою заяву про міжнародний захист якомога раніше; встановлено, що заявник заслуговує на довіру.

Враховуючи вищезазначене, немає підстав вважати, що позивач має обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Також аналізом наданих матеріалів разом із наявною інформацією по країні громадянського походження позивача можливо підтвердити відсутність умов, які можуть бути розглянуті в контексті надання йому додаткового захисту в Україні через відсутність доведених фактів серйозної і не вибіркової загрози життю, фізичній цілісності чи свободі в країні громадянського походження. Також не встановлено жодних фактів щодо можливості застосування до позивача нелюдського поводження або катування у разі повернення на Батьківщину, в регіоні постійного проживання іноземця відсутні будь-які збройні конфлікти.

Отже, при розгляді заяви позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідач належним чином вивчив наведені ним обставини, дослідив інформацію по країні походження, проте з огляду на імперативні приписи, сформульовані у статті 6 Закону, суб'єкт владних повноважень правомірно відмовив у визнанні її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки встановлено наявність умов, за яких такий статус не надається.

Таким чином, суд вважає, що відповідач довів суду правомірність прийнятого рішення відносно позивача, а тому позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України №355-15 від 23.04.2015 року про відмову ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, - не підлягає задоволенню на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення Державної міграційної служби України №335-15 від 23.04.2015 року щодо відмови позивачу у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язати Державну міграційну службу України прийняти рішення про визнання громадянина Іраку ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Головуючий суддя Єфіменко К.С.

Судді Катаєва Е.В.

Стеценко О.О.