Справа № 804/5321/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/5321/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року

справа № 804/5321/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року у справі №804/5321/16 за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що встановлені ревізією порушення та відсутність доказів повної сплати заявленої суми в добровільному порядку є підставою для задоволення позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідач не був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, оскільки на час вручення йому судової повістки про виклик у судове засідання судом першої інстанції уже було прийнято рішення у цій справі. Крім того, в доводах апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що цей спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в результаті проведення ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» за період з 01.01.2014 року по 31.08.2015 року, Державної фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області виявлено порушення фінансово-господарської дисципліни, про що складено акт ревізії від 09.12.2015 року №870-36/6 (а.с.14-38).

На адресу комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» направлено обов’язкові вимоги від 28.01.2016 року №04-06-05-15/763, якими зобов’язано усунути порушення, що були виявлені в ході ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства (а.с. 39-41).

Відповідно до Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30 (далі - Порядок та умови від 29.01.2014 р. № 30) територіальною комісією виконавчого комітету Жовтоводської міської ради з питань організації та проведення розрахунків прийняті рішення, відповідно до яких узгоджені обсяги заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію на загальну суму 10 800 370,74 грн, у тому числі:

- обсяг заборгованості з різниці в тарифах на суму 9 670 318,27 грн (рішення від 20.10.2014 р. №7),

- обсяг заборгованості з різниці в тарифах на суму 1 130 052,47грн (рішення від 05.12.2014 р. №8).

У 2014 році підприємством отримано субвенцію на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію на загальну суму 10 800 370,74грн, що утворилася у 2013 році на суму 5 758 488,77грн, за дев’ять місяців 2014 року - 3911829,50грн та жовтень 2014 року - 1130052,47 гривень).

Сума заборгованості, яка підлягає відшкодуванню, визначається як різниця між фактичними витратами на послуги з централізованого опалення, які надані населенню, і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, з урахуванням витрат, пов'язаних з провадженням інвестиційної діяльності, та відрахуванням проведених перерахунків за низькоякісні і надані не в повному обсязі послуги та трансфертів з державного та місцевих бюджетів, отриманих надавачами послуг для відшкодування різниці в тарифах, і фактично погашеної заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за рахунок субвенції, отриманої за минулі роки.

За результатами ревізії фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа», Інспекцією на підставі п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» направлена вимога від 28.01.2016 р. №04-07-05-15/627 про усунення виявлених під час проведення контрольного заходу порушень законодавства в установленому порядку. Термін зворотного інформування - 19.02.2016 року.

У зазначений термін порушення, виявлені під час ревізії, об’єктом контролю - КП «Жовтоводськтепломережа» - в добровільному порядку відшкодовано не було. Заперечень щодо виявлених порушень.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції, згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Суб'єктом владних повноважень, за визначенням п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із аналізу наведених процесуальних норм випливає, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правових характер та суб'єктний склад спірних відносин.

Пунктом 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимоги органу державного фінансового контролю у цій справі заявлені з метою відшкодування збитків, завданих державі підконтрольною установою, а не усунення виявлених порушень законодавства шляхом зобов'язання вчинити дії. Так, заявник у позові вказує на виявлені збитки та їх розмір.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору справа про стягнення недоотриманих бюджетом доходів внаслідок зайво отриманих у 2014 році коштів субвенції підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування шкоди є формою цивільно-правової відповідальності та інститутом цивільного права, а позивач, хоча і є суб'єктом владних повноважень, але у цих відносинах не здійснює владних управлінських функцій у відношенні відповідача.

Отже, питання відшкодування матеріальної шкоди (збитків), яка, на думку позивача, завдана державі діями юридичної особи, носить приватноправовий зміст, а тому не може розглядатись та вирішуватись у порядку адміністративного судочинства. Такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відтак, спірні відносини не підпадають під дію пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав і охоронюваних законом інтересів; державних органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

За таких обставин колегія суддів зробила висновок, що позовні вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про стягнення з відповідача завданої шкоди з огляду на суб'єктний склад сторін підлягають розгляду в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною першою ст.203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року підлягає скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, частиною 1 статті 203 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року у справі №804/5321/16 – скасувати.

Провадження у справі №804/5321/16 - закрити.

Роз’яснити Державній фінансовій інспекції в Дніпропетровській області її право на звернення до суду з цим позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 20 жовтня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко