Справа № 617/957/16-а
Суддя: Глоба М. М.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №617/957/16-а
Провадження № 2-а/617/21/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

при секретарі судового засідання - Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вовчанську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що у травні 2016 року він, реалізуючи своє першочергове право, як учасника антитерористичної операції на земельну ділянку, звернувся до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області (далі - рада) із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,1 га для подальшої передачі у власність. До заяви було додано всі передбачені документи - графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Разом з тим, рішенням ради від 03 червня 2016 року йому було відмовлено у наданні відповідного дозволу з посиланням на обмеження прибережної захисної смуги згідно довідки Державної статистичної звітності станом на 01 січня 2016 року. Вважає відмову незаконною, на його переконання, жодних прибережних захисних смуг не встановлено, оскільки суміжні земельні ділянки перебувають у приватній власності. Просив визнати незаконними дії ради, щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,1 га (КОАТУУ: НОМЕР_1, зона: 00, квартал: 002), яка розташована у с. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, біля земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 для подальшої передачі йому у приватну власність; зобов'язати раду надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,1 га (КОАТУУ: НОМЕР_1, зона: 00, квартал: 002), яка розташована у с. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, біля земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 для подальшої передачі йому у приватну власність.

Під час судового розгляду позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки звертаючись до ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, ОСОБА_1 надав графічний матеріал, за яким було встановлено, що ймовірно бажана земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1, так як були вказані кадастровий номер суміжної земельної ділянки. Рада відмовила у наданні дозволу, оскільки згідно довідки Держгеокадастру від 05 травня 2016 року за № 31-20.16-0.8-751/14-16, бажана земельна ділянка розташована в прибережно-захисній смузі Печенізького водосховища. На теперішній час прибережно-захисна смуга не встановлена за окремим проектом землеустрою, а відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Оскільки річка Сіверський Донець належить до великих річок, для вказаної річки та Печенізького водосховища, що розташовано на цій річці, прибережно-захисна смуга встановлюється шириною 100 м.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, сповіщався судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав суду письмові пояснення, згідно яких просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Якщо містобудівної документації немає і окремими проектами прибережна захисна смуга не встановлювалася, то її розмір визначається відповідно до закону.

Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як з'ясовано під час судового розгляду, ОСОБА_1 як учасник антитерористичної операції, 16 травня 2016 року звернувся до ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,10 га, яка розташовується в смт. Старий Салтів, Вовчанського району, Харківської області, для подальшої передачі у приватну власність (а.с. 7).

Рішенням ІІІ сесії VII скликання ради від 03 червня 2016 року за № 136 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,10 га для подальшої передачі у приватну власність, що розташовується в смт. Старий Салтів, Вовчанського р-ну, Харківської обл., враховуючи інформацію зазначену в довідці з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 01 січня 2016 року про існуючі обмеження (обтяження) прибережна захисна смуга (а.с. 8).

Як вбачається зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Аналогічне положення міститься в ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією (ст. 13 Конституції України).

Підстави набуття права власності на земельні ділянки державної та комунальної власності визначені ст. 116 ЗК України.

Так, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться один раз по кожному виду використання у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Положеннями п. г1 ч. 1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,1 гектара.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За такого правового врегулювання, повноваження щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель комунальної власності, яка розташована на території ради, в межах населеного пункту, поширюються на раду.

Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання щодо відведення земельної ділянки та як наслідок приймає відповідне рішення. Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно із ст. 58 ЗК України, землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм тощо належать до земель водного фонду.

Аналогічне положення кореспондується у ст. 4 Водного кодексу України.

Статтею 83 ЗК України встановлено, що землі водного фонду, до яких належать і прибережні захисні смуги, не можуть передаватися у приватну власність.

З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою позивачем надано у відповідності до ст. 118 ЗК України графічні матеріали, а саме викопіювання із плану земель ради, на якому визначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Підставою прийняття оскаржуваного рішення ради слугувала довідка № 31-20.16-0.8-751/14-16 від 05 травня 2016 року, згідно якої земельна ділянка, щодо якої зазначав ОСОБА_1, розташована в прибережно-захисній смузі Печенізького водосховища (для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів) (а.с. 11).

Як з'ясовано під час судового розгляду, ОСОБА_1 звернувся до ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої в межах населеного пункту - по АДРЕСА_1 смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 20 ЗК України та відповідно до наданих ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень, Виконавчий комітет ради рішенням № 41 від 19 травня 1998 року встановив прибережні захисні смуги на Печенізькому водосховищі: за межами населеного пункту - 100 м., в межах населеного пункту, насамперед по АДРЕСА_1 - 60 м. (а.с. 147).

Вказане рішення ради не скасовано.

Таким чином, посилання у довідці № 31-20.16-0.8-751/14-16 від 05 травня 2016 року, яка була підставою для прийняття оскаржуваного рішення, на стометрову зону, як на прибережно-захисну смугу Печенізького водосховища, на думку суду є безпідставним.

Аналізуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає, що графічні матеріали, які надано ОСОБА_1 разом із заявою відповідають ч. 6 ст. 118 ЗК України, дозволяють суб'єкту владних повноважень встановити просторове розміщення ділянки, яку бажає отримати ОСОБА_1

Також, з листа завідувача сектору містобудування та архітектури Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області № 01-21/099 від 18 серпня 2016 року, який міститься в матеріалах справи вбачається, що бажана земельна ділянка відноситься до земель громадської та житлової забудови (а.с. 77).

Суд вважає необхідним зазначити, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13).

Щодо вимог про зобов'язання ради надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, суд зазначає, що таке є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування, що дають можливість на власний розсуд визначити зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів рішень і суд не може підміняти відповідні органи і зобов'язувати їх виносити певне рішення.

А тому, для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено зі змісту клопотання ОСОБА_1 до ради від 16 травня 2016 року, він просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме орієнтовною площею 0,1 га (а.с. 7).

Окрім цього, згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовним вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання незаконними дії ради щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, суд зазначає, що в ході розгляду справи було встановлено, що порушення прав та інтересів позивача відбулось шляхом прийняття відповідного рішенняІІІ сесії VII скликання ради від 03 червня 2016 року за № 136, а не у формі вчинення відповідних владних управлінських дій суб'єктом владних повноважень.

Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, з огляду на приписи п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1

Таким чином, з метою повного захисту інтересів позивача, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення від 03 червня 2016 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, суд вважає за необхідне вийти за межи позовних вимог та обрати ефективний спосіб захисту, а саме визнати вказане рішення протиправним та скасувати його, зобов'язавши раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9-12, 7-72, 158-163, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі Харківської області - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ІІІ сесії VII скликання Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області від 03 червня 2016 року за № 136 про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Зобов'язати Старосалтівську селищну раду Вовчанського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,1 га для подальшої передачі у власність.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Вовчанський районний суд Харківської області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя -