Справа № 807/1327/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року № 876/8696/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.

з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України про скасування рішення та наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України, ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення Центральної атестаційної комісії № 2, оформлене протоколом від 02.09.2016 року, визнати протиправним та скасувати Наказ № 74о/с від 28.02.2017 року «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції, поновити на роботі майора поліції ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року позов задоволено. Постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області та стягнення із ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_2 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 10945,03 грн. суд допустив до негайного виконання.

Постанова мотивована тим, що атестування ОСОБА_2 було проведено за відсутності підстав, визначених ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, позивач не претендував на призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, що встановлено статтею 57 частиною 2 пунктом 1 Закону України «Про Національну поліцію». Також ні в рішенні атестаційної комісії, ні в атестаційному листі на підтвердження висновку про те, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, комісією не вказано, з яких підстав комісія дійшла такого висновку і якими критеріями вона керувалася, приймаючи таке рішення. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що рішення атестаційної комісії не може бути єдиним доказом виявлення невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі, а висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі. Крім того, норми Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають процедури переатестації, та не встановлюють додаткових підстав для атестації. Наказ Національної поліції України від 11.11.2015 року за № 175 о/с щодо прийняття позивача на службу в поліцію та призначення на посаду не містить жодних застережень про тимчасовість призначення його на посаду. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що зазначене рішення атестаційної комісії підлягає скасуванню як протиправне. А оскільки оскаржуваний наказ ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України про звільнення ОСОБА_2 із служби був прийнятий на підставі цього рішення, на думку суду, також підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправним та скасування цього наказу та поновлення позивача на посаді і стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яке становить 32278,74 грн.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України, вважає її незаконною і необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення атестаційної комісії є необґрунтованим. Зазначає, що оскільки позивача було призначено на посаду згідно з тимчасовим штатним розкладом ОСОБА_1, затвердженим наказом від 06.11.2015 №11, то існувала необхідність перевірки відповідності його займаній посаді, можливості призначення його на іншу посаду, та необхідність вирішення питання про переміщення на нижчу посаду чи звільнення зі служби у звязку зі службовою невідповідністю у разі не підтвердження відповідності займаній посаді. Також вказує на низькі показники позивача в службовій діяльності та дворазове притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді зауважень. На думку апелянта, судом не враховано, що вказаний висновок центральної атестаційної комісії є беззаперечною підставою звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки відповідно до пункту 28 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських він є обовязковим до виконання для керівників, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або служби в поліції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_2 з вересня 2005 року до 06.11.2015 року проходив публічну службу в органах внутрішніх справ України, мав спеціальне звання «майор міліції».

Наказом голови Національної поліції у Львівській області від 11.11.2015 року № 175 о/с «По особовому складу» ОСОБА_2 було призначено на посаду старшого оперуповноваженого Управління захисту економіки у Львівській області ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання «майор поліції».

На підставі наказу Національної поліції України від 17 листопада 2015 року №1465 «Про проведення атестування поліцейських» позивача було включено до списку на проходження атестації.

Як вбачається з атестаційного листа, 25.08.2016 року прямим керівником позивача зроблено висновок про те, що він займаній посаді відповідає. Також за результатами тестування позивач набрав: тестування загальних навичок 26/60, професійне тестування 32/60. За результатами атестування (висновок атестаційної комісії) від 02.09.2016 року - позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Із результатами атестування (висновком атестаційної комісії) позивач був ознайомлений 09.09.2016 року.

Наказом від 28.02.017 року за № 74о/с ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України було звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_2 за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення атестаційної комісії та наказу про звільнення позивача з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 9, 13 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції. Працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 58 цього Закону призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. Призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через службову невідповідність.

Частиною першою статті 57 даного Закону встановлено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Водночас, частиною другою цієї статті передбачено, що атестування поліцейських проводиться в таких випадках: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Колегія суддів вважає, що закріплений в ч. 2 ст. 57 Закону перелік підстав для атестації поліцейських є вичерпним, а прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та проведення такої атестації може мати місце лише у випадках, передбачених даною нормою.

Однак відповідачі не довели факту наявності передбачених ч. 2 ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстав, за яких ОСОБА_2 підлягав атестації, а саме не надали доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду чи переміщення на нижчу посаду, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо включення ОСОБА_2 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та проведення його атестації є протиправними.

Щодо висновків атестаційної комісії за результатами проведення атестування ОСОБА_2 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 57 цього Закону, рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується ОСОБА_3 внутрішніх справ України.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри, визначається «Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 року за № 1445/27890.

Так п. п. 3, 8 розділу IV даної Інструкції визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці. В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Згідно з п. 9 розділу IV цієї Інструкції прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Також п. 10 розділу ІV та п. 14 розділу V даної Інструкції передбачено, що кожен поліцейський проходить тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) та тестування на загальні здібності та навички протягом одного дня. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Відповідно до п. п. 11, 12 розділу IV даної Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Пунктами 15, 16 розділу IV Інструкції визначено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

А згідно з п. п. 20, 21 розділу IV Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у протоколі засідання атестаційної комісії не відображено, з яких обєктивний і підтверджених належним чином мотивів виходила комісія, формуючи висновок про невідповідність позивача займаній посаді та вважаючи за необхідне прийняти рішення про необхідність його звільнення зі служби в поліції.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, на ОСОБА_2 його безпосередній керівник начальник сектору управління захисту економіки в Закарпатській області ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України склав атестаційний лист, у якому міститься висновок прямого керівника, що позивач відповідає займаній посаді.

Як вбачається з атестаційного листа та службової характеристики на ОСОБА_2, позивач за період проходження служби характеризується з позитивного боку, зарекомендував себе добросовісним, дисциплінованим працівником, якісно та вчасно виконує посадові обовязки та поставлені завдання. Знає та застосовує на практиці нормативні акти, які регулюють діяльність поліції. Добре володіє вогнепальною зброєю, фізично розвинутий. В колективі користується повагою, авторитетом і довірою.

Тобто безпосереднє керівництво ОСОБА_2 надало йому виключно позитивну характеристику та визнало його таким, що відповідає займаній посаді, чого атестаційна комісія безпідставно не врахувала і не надала жодної оцінки.

У розділі ІІІ атестаційного листа «Результати тестування» зазначено, що позивач пройшов тестування на застосування загальних навичок, за результатами якого набрав 26 балів з 60 можливих, та професійне тестування, за результатами якого набрав 32 бали з 60 можливих, тобто набрав обовязкову встановлену Інструкцією мінімальну кількість балів з кожного тестування.

Наведені вище обставини, на думку колегії суддів, свідчать про необґрунтованість висновку атестаційної комісії про те, що у нього дуже низький рівень теоретичних знань і законодавства.

Крім того, згідно із довідкою від 12.09.2016 року про заохочення та дисциплінарні стягнення майора поліції ОСОБА_2, позивач за період проходження служби заохочувався 17 разів та діючих дисциплінарних стягнень не має.

В свою чергу, у протоколі атестаційної комісії відсутні посилання на будь-які підтверджені доказами обставини, що свідчать про недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей позивача, чи інші дані, які б свідчили про його низький професійний потенціал, невідповідність позивача вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про невідповідність позивача посаді, яку він займає.

Також відповідачі не надали суду жодних належних пояснень та доказів на обґрунтування вказаних в протоколі атестаційної комісії мотивів висновку про невідповідність позивача займаній посаді щодо відсутності у нього мотивації та управління змінами і не пояснили, що мала на увазі комісія в даному випадку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наслідком невідповідності займаній посаді за результатами атестування є, у тому числі, переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність. Проте, дійшовши висновку про невідповідність позивача займаній посаді, атестаційна комісія не обґрунтувала необхідність звільнення його зі служби в поліції, як найтяжний наслідок, при наявності позитивної характеристики безпосереднього та прямого керівників, не розглянувши, при цьому, можливості переведення на нижчу посаду за наявності обґрунтованих підстав.

Враховуючи наведені вище обставини та положення актів законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що рішення Центральної атестаційної комісії № 2 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом від 30.09.2016 року ОП № 15.00027749.0066134, є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо доводів апелянта про те, що свої рішення атестаційні комісії приймають більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії, з певною свободою розсуду, коли обирається з декількох юридично допустимих рішень те, яке комісія вважає кращим за даних обставин, що в свою чергу свідчить про наявність в атестаційній комісії дискреційних повноважень при прийнятті рішень за результатами атестування поліцейських, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Однак, наявна в субєкта повноважень свобода дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття субєктом владних повноважень відповідного рішення.

Тобто рішення атестаційних комісій повинні бути належним чином обґрунтовані та мотивовані та прийматись з врахуванням всіх обставин, що мають значення для вирішення питання подальшого проходження служби поліцейським, який атестується, чого у спірному випадку відповідачі не дотримались.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до п. 28 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобовязані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Таким чином, так як наказ про звільнення поліцейського з посади в звязку з невідповідністю займаній посаді приймається на підставі висновків атестаційних комісій, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки оскаржуваний наказ ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України від 28.02.2017 року № 74 о/с в частині звільнення позивача із служби в поліції через службову невідповідність був прийнятий на підставі зазначеного вище висновку атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у Львівській області, який визнаний судом протиправним, тому також підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного наказу.

Зокрема, підставами скасування даного наказу є порушення відповідачем вимог ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 року № 1465, а саме відсутність підстав для атестування позивача, прийнятого на службу в поліцію, прийняття рішення без повного та всебічного вивчення документів особової справи позивача, аналізу повноти виконання позивачем функціональних обов'язків, показників службової діяльності, наявності заохочень та відсутності дисциплінарних стягнень тощо.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 незаконно був звільнений із служби в національній поліції, його слід поновити з 04.03.2017 року, тобто з дня звільнення, на посаді, яку він займав перед звільненням старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в Закарпатській області ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, а саме за період з 04.03.2017 року до 29.05.2017 року, яке суд першої інстанції з врахуванням положень «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 08.02.1995 року № 100, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», довідки ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України про середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_2 за березень-травень 2017 року, правильно визначив в розмірі 32278,74 грн.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі № 807/1327/16 за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, ОСОБА_1 захисту економіки Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України про скасування рішення та наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Ухвала складена в повному обсязі 20.10.2017 року