Справа № 464/5625/15-а
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/10054/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 04.09.2017р. про відмову в поновленні пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, ОСОБА_2 природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Відділ Держгеокадастру у м.Львові Львівської обл., про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 04.09.2017р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання відмовлено (Т2, а.с.125-126).

Не погодившись із винесеною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання (Т.2, а.с.128-133).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем у добровільному порядку та в порядку примусового виконання не виконано судове рішення, яким зобовязано надати позивачу відповідну інформацію про земельні ділянки комунальної форми власності. Також виконавче провадження є завершеним, оскільки державним виконавцем вжито всіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення суду. 29.11.2016р. скеровано подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності. Незважаючи на вказані обставини, постанова Сихівського районного суду м.Львова від 12.02.2016р. залишається невиконаною.

Також під час винесення спірної ухвали судом першої інстанції не враховані практика Європейського суду з прав людини, позиції Конституційного Суду України щодо забезпечення виконання судових рішень.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Статтею 261 КАС України встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалу суду за результатами розгляду заяви про поновлення пропущеного строку може бути оскаржено в загальному порядку.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Сихівського районного суду м.Львова від 12.02.2016р. позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії Виконавчого комітету Львівської міської ради щодо ненадання позивачу інформації про всі земельні ділянки комунальної форми власності у межах окремих районів м.Львова, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову; зобовязано Виконавчий комітет Львівської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про всі земельні ділянки комунальної форми власності у межах окремих районів м.Львова, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; зобовязано відповідача у 20-денний строк з моменту набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання цього судового рішення, а копію цього звіту направити позивачу (Т.1, а.с.101-103).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016р. апеляційну скаргу Виконавчого комітету Львівської міської ради задоволено частково; постанову Сихівського районного суду м.Львова від 12.02.2016р. змінено і визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Львівської міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 на запит на інформацію від 20.06.2016р. письмової інформації про всі земельні ділянки комунальної форми власності у межах окремих районів м.Львова, не надані в користування, що можуть бути використані під забудову; в решті постанову суду залишено без змін (Т.1, а.с.137-142).

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12.09.2016р. відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Виконавчого комітету Львівської міської ради на підставі п.5 ч.5 ст.214 КАС України.

Ухвалою колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 05.12.2016р. відмовлено у допуску справи за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.09.2016р. (Т.1, а.с.211-212).

Окрім цього, 29.07.2016р. судом першої інстанції видано позивачу виконавчий лист № 44/5625/15-а, яким зобовязано Виконавчий комітет Львівської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про всі земельні ділянки комунальної форми власності у межах окремих районів м.Львова, не надані в користування, що можуть бути використані під забудову (Т.1, а.с.208).

Згідно постанови державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській обл. від 29.11.2016р. виконавче провадження по виконанню вищевказаного виконавчого листа завершено, оскільки виконати судове рішення без участі боржника є неможливим. При цьому, державним виконавцем в порядку ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» внесено до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення і повернуто виконавчий лист до суду, що його видав (Т.1, а.с.206-207, 208).

28.07.2017р. ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, в якій просив поновити пропущений строк предявлення виконавчого листа до виконання, а також видати належно оформлений виконавчий документ (Т.2, а.с.90).

Виносячи оскаржувану ухвалу від 04.09.2017р. та відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця від 29.11.2016р. про закінчення виконавчого провадження не оскаржена і є чинною. За таких умов нове виконавче провадження не може бути розпочате в силу приписів ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Також позивачем не наведено підстав для повторної видачі виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Між тим, правильно по суті вирішивши питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, судом першої інстанції помилково застосовані норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідно до ст.22 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999р. «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Отже, на момент видачі спірного виконавчого листа строк його предявлення до виконання складав один рік; вказаний строк є незмінним і не залежить від подальших змін законодавства.

Згідно з чч.4-6 ст.12 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого листа, набрав чинності з 05.10.2016р.) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред'явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Матеріалами справи стверджується, що постановою державного виконавця ВП № 52051982 від 29.11.2016р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 464/5625/15-а від 29.07.2016р. закінчено у звязку із неможливістю виконання без участі боржника (Т.1, а.с.207).

ОСОБА_2 державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській обл. № 09.1-45/1434/В3-6932 від 29.11.2016р. виконавчий лист повернуто до суду, який його видав (Т.1, а.с.206).

Таким чином, днем повернення виконавчого листа слід вважати 29.11.2016р.; в силу приписів ст.12 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» річний строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання (тобто, пред'явлення виконавчого документа до виконання) встановлюється з дня його повернення та обчислюється з 29.11.2016р. до 29.11.2017р.

При цьому, час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

За таких умов стягувач ОСОБА_1 на момент звернення із заявою від 28.07.2017р. не пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, а тому правові підстави для поновлення такого строку є відсутніми.

Окрім цього, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова державного виконавця від 29.11.2016р. про закінчення виконавчого провадження є перешкодою для повторного предявлення виконавчого листа до виконання, оскільки:

по-перше, виконавче провадження ВП № 52051982 з примусового виконання виконавчого листа № 464/5625/15-а від 29.07.2016р. закінчено у звязку із неможливістю виконання без участі боржника (ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження»);

по-друге, приписами ст.41 вказаного Закону передбачено можливість відновлення виконавчого провадження. Зокрема, ч.1 цієї статті передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, оскільки вказаний строк не пропущений.

Згідно п.2 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті прийняв рішення про відмову в поновленні пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, однак із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, через що оскаржувану ухвалу слід змінити шляхом викладення дійсних мотивів прийняття такого рішення.

В решті ухвала суду прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для її скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.2 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.201, п.2 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 04.09.2017р. про відмову в поновленні пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання в адміністративній справі № 464/5625/15-а змінити в частині мотивів цієї відмови, виклавши такі в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5