Справа № 820/2707/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 р.Справа № 820/2707/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представника позивача Фалько Л.В.

представник відповідача Маслош С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2017р. по справі № 820/2707/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області», в якому просив суд: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлену листом № Ф-332/1 19-29-2-01-2017 від 19.06.2017 року, у наданні ОСОБА_3 статусу ветерана органів внутрішніх справ; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області визнати ОСОБА_3 ветераном органів внутрішніх справ України на підставі пункту 3 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та видати ОСОБА_3 в установленому порядку посвідчення та нагрудний знак «Ветеран органів внутрішніх справ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою про надання статусу ветерана органів внутрішніх справ, однак Головне управління Національної поліції в Харківській області листом № Ф-332/1 19-29-2-01 -2017 від 19.06.2017 року відмовило у наданні йому статусу ветерана органів внутрішніх справ. Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв'язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: визнано протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлене листом № Ф-332/119-29-2-01-2017 від 19.06.2017 року, про відмову у наданні ОСОБА_3 статусу ветерана органів внутрішніх справ; зобов'язано Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання статусу ветерана органів внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду у даній справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: ст. 19 Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справи, поліцейським та членам їніх сімей" № 393 від 17.07.1992 року, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 29.05.2017 року звернувся до начальника СППЗ ГУНП в Харківській області полковника поліції Новікова В.В. із заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ та видання відповідного посвідчення згідно з п. 3 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (а.с. 8).

Згідно витягу із наказу Головного управління МВС України в Харківській області № 472 о/с від 10.10.2014 року вислуга років ОСОБА_3 на день звільнення складає: у календарному обчисленні 17 років 01 місяць 26 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 01 місяць 26 днів (а.с. 6).

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області на вказану заяву надано відповідь у формі листа № Ф-332/119-29-2-01-2017 від 19.06.2017 року, зі змісту якої судом встановлено, що на теперішній час надати статус ветерана органів внутрішніх справ у секторі з питань пенсійного забезпечення ГУНП у Харківській області правових підстав немає (а.с. 9).

Непогодившись із такою відповіддю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують право позивача на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ, а отже є наявність підстав для визнання протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформленого листом № Ф-332/119-29-2-01-2017 від 19.06.2017 року, про відмову у наданні ОСОБА_3 статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визнаються громадяни України: інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" № 742 від 01.06.2002 року поширено дію "Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1601 на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Згідно із п. 3 "Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 p. № 1601 (далі - Порядок №1601), підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Таким чином, ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України, зокрема, інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження служби в органах внутрішніх справ і які мають вислугу служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше. Підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є, зокрема, довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно витягу із наказу Головного управління МВС України в Харківській області № 472 о/с від 10.10.2014 року вислуга років ОСОБА_3 на день звільнення складає: у календарному обчисленні 17 років 01 місяць 26 днів, у пільговому обчисленні - 22 роки 01 місяць 26 днів.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 459285 ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 7).

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що пунктом 3 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" не передбачено врахування вислуги у пільговому обчисленні для надання статусу ветерана внутрішніх справ.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно вказав на те, що положення пункту 3 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» взагалі не містить вимог про наявність календарної або пільгової вислуги служби для надання статусу ветерана внутрішніх справ, а містить лише вимоги про наявність вислуги служби в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Отже, пункт 3 статті 5 вказаного Закону не містить поняття "календарна" та "пільгова" вислуги служби, не визначає суть та порядок її обчислення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, в обґрунтування своїх доводів, не навів жодного нормативно-правового акту, чинного на час виникнення спірних відносин, що визначає порядок розрахунку вислуги років у пільговому та календарному обчисленні саме відповідно до пункту 3 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та надає відповідачу право здійснювати такий розрахунок під час вирішення питання про встановлення статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують право позивача на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ, а тому є наявними підстав для визнання протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлене листом № Ф-332/119-29-2-01-2017 від 19.06.2017 року, про відмову у наданні ОСОБА_3 статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Згідно положень ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Дослідивши рішення Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлене листом № Ф-332/119-29-2-01-2017 від 19.06.2017 року, про відмову у наданні ОСОБА_3 статусу ветерана органів внутрішніх справ, судом встановлено, що відповідачем взагалі не зазначено мотивів такої відмови, що свідчить про протиправність такого рішення.

Враховуючи те, що суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання статусу ветерана органів внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що Головне управління Національної поліції в Харківській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки позивач був звільнений саме з органів МВС України, а тому належним відповідачем у справі є ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Харківській області, з огляду на наступне.

Зі змісту відповіді на заяву позивача, відповідач не зазначив жодних доводів щодо того, що ОСОБА_3 звернувся не до того уповноваженого органу, який уповноважений розглядати питання про надання статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист ГУ МВС України в Харківській області від 28.07.2017 року, в якому повідомлено, що ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області діє виключно у відповідності до статей 105-111 Цивільного кодексу України та не наділена правами або обов'язками щодо проведення заходів по забезпеченню правового і соціального захисту пенсіонерів із осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Тобто, положеннями вказаної норми покладено обов'язок на органи Національної поліції щодо здійснення пільг, компенсацій і гарантій колишнім працівникам міліції.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не довів правомірність своїх дій.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 року по справі № 820/2707/17 в частині задоволення позовних вимог прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2017р. по справі № 820/2707/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 23.10.2017 р.