Справа № 643/6527/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 р. Справа № 643/6527/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2017р. по справі № 643/6527/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (надалі по тексту відповідач), в якому просила суд:

-визнати протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 21.11.2016 р. щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років, виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Харківської області №18-753 від 10.11.2016 відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. та скасувати вказане рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 21.11.2016 р. про відмову в перерахунку пенсії;

-зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок ОСОБА_1 призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р., виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Харківської області №18-753 від 10.11.2016 р., починаючи з 01.01.2016 р. без обмеження її максимальним розміром та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2017 року Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії за вислугу років,ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 10.11.2016 року № 18-753 у звязку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників згідно статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру"( №1789-ХІІ) без обмеження її максимального розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто з Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2017 р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС УКраїни фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з травня 2010 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

16.11.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Прокуратури Харківської області № 18-753 від 10.11.2016 року. (а.с. 18).

Протоколом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова по розгляду спірних питань від 21.11.2016 року позивачу відмовлено у здійснені перерахунку пенсії на підставі довідки від 10.11.2016 року № 18-753, оскільки 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру»не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються (а.с.20).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на перерахунок пенсії та її отримання з 01.01.2016 року.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що пенсію за вислугу років позивачу призначено з травня 2010 року за нормами Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг отриманих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Таким чином, враховуючи, що позивачу з травня 2010 року призначено пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, її розмір у відсотковому відношенні до чинної заробітної плати відповідної категорії осіб, що працюють в органах прокуратури не може бути зменшено.

На момент призначення позивачу пенсії чинною була норма Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991р., а саме ст. 50-1, яка передбачала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, тобто позивач набув право на цю соціальну гарантію та не може бути його позбавлений.

Також за приписами Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., чинними на час призначення пенсії позивачу граничний розмір пенсії обмежено не було.

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, з урахуванням змін до ст. 50-1 від 12.07.2001 р. Законом України Про внесення змін до Закону України Про прокуратуру, його пенсійне забезпечення включало наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 90 % без обмеження граничного розміру пенсії та право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Отже, оскільки на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., з урахуванням змін, було встановлено його право на отримання пенсії у розмірі 90 % за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію без обмеження граничного розміру та на перерахунок пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена норма зберігає юридичну силу, як для позивача, так і для відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії від 16.11.2016р., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2014р. по справі № 21-244а14, яка в силу положень ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись судами загальної юрисдикції.

Щодо доводів апеляційної скарги про обґрунтованість відмови у перерахунку позивачу пенсії у звязку із скасуванням з 01.06.2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру" та відсутністю на час звернення позивача за перерахунком пенсії механізму перерахунку пенсії колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутату України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Натомість з 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівників прокуратури, а саме статтею 86.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р., умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Між тим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України не було прийнято нормативно-правовий акт, який би врегулював порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Станом на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії законодавцем не визначено іншого ніж існувало на час призначення позивачу пенсії порядку та підстав для її перерахунку, але скасовано механізм його реалізації.

Між тим, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України", бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії на час звернення з заявою передбачене ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. та ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань, а тому неприйняття Кабінетом Міністрів України постанови щодо умов перерахунку пенсії не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та позбавлення позивача наданих йому соціальних гарантій.

Отже, відмова позивачу у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

У звязку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що перерахунок пенсії позивачу необхідно провести на підставі довідки прокуратури Харківської області від 10.11.2016 р. №18-753 в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії.

Між тим, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строки звернення до суду з вказаним позовом про перерахунок пенсії, в частині позовних вимог щодо перерахунку пенсії за період з 01.01.2016 року по 19.11.2016 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як встановлено з матеріалів справи, порушення прав позивача відбувалося періодично, починаючи з 01.01.2016, а тому позивач був обізнаний про порушення його прав з 01.01.2016 року.

До відповідача з заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 16.11.2016 року.

На вказану заяву отримав відповідь від 21.11.2016 року про відмову у перерахунку пенсії.

До суду з позовом позивач звернувся 19.05.2017року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача щодо перерахунку пенсії підлягають захисту з 19.11.2016 року, тобто за 6 місяців до дня звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не вбачається. Доказів поважності пропуску строку на звернення до суду з позовом позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2016 року по 19.11.2016 року у звязку з пропуском строку для звернення до суду підлягають залишенню без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про наявність обовязку у відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.12.2016 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідок прокуратури Харківської області від 10.11.2016 р. №18-753 позивач звернувся до відповідача 16.11.2016р.

Таким чином, перерахунок пенсії позивача за зазначеною довідкою необхідно провести з 01.12.2016р.

Між тим, суд першої інстанції не врахував зазначених приписів норм матеріального права, що призвело до необґрунтованого зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача виплачувати позивачу пенсію без обмеження граничним максимальним розміром, виходячи з наступного.

Відповідно до абз.1,2 ч.15.ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 р.) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:

особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Також, відповідно до абз.1,2 ч.15.ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 р.) тимчасово, по 31 грудня 2017 року:

особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Отже, у період з 1 січня 2016 року по 31.12.2017 року особам, які працюють на посадах та на умовах передбачених Законом України "Про прокуратуру" призначені пенсії не виплачуються.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є працюючою в органах прокуратури Харківської області по теперішній час.

Таким чином, враховуючи, що позивач на час звернення за перерахунком пенсії працювала на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", то підстави для виплати їй пенсії відсутні.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем у справі понесено судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640, 00 грн., що підтверджується квитанцією №43328 (а.с.13).

Враховуючи те, що колегія суддів приходить до висновку про ухвалення судового рішення на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, то відповідно до приписів ст. 94 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне присудити на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2017 року по справі № 643/6527/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1, починаючи з 01 грудня 2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 10.11.2016 року № 18-753, без обмеження її максимального розміру.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1, починаючи з 01 січня 2016 року по 19 листопада 2016 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 10.11.2016 року № 18-753, без обмеження її максимального розміру залишити без розгляду.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.