Справа № 296/4572/17
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/4572/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити йому одноразову грошову допомогу, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850;

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 150 прожиткових мінімумів установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 19.05.2008 по 06.11.2015, а з 07.11.2015 по 25.04.2016 - в ГУ Національної поліції в Житомирській області. Після звільнення з органів внутрішніх справ йому встановлено з 25.04.2016 третю групу інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. В подальшому позивач звернувся до УМВС України в Житомирській області із відповідною заявою щодо вирішення питання про виплату йому одноразової грошової допомоги. УМВС України в Житомирській області склало висновок про призначення одноразової грошової допомоги, який разом з іншими матеріалами надіслало до Міністерства внутрішніх справ України. Міністерство внутрішніх справ повернув матеріали без розгляду, зазначивши, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського. Після чого, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.09.2016 у справі № 806/1379/16, яка ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду залишена без змін, дії МВС України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги визнано протиправними, зобов'язано МВС України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу. На виконання постанови суду від 06.09.2016, Міністерством внутрішніх справ України було повторно розглянуто матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги. Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 10.02.2017 за № 281/29/05/2017 позивача повідомлено, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали про призначення одноразової грошової допомоги розглянуті та повернуті без права на її виплату, тобто відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

На думку позивача, таке рішення відповідача про відмову у призначені та виплаті йому допомоги є протиправним, з огляду на норми ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» та положення Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Міністерства внутрішніх справ України у судове засідання не з'явився, надіслав письмові заперечення проти позову та просив відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача Управління МВС України в Житомирській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 19 травня 2008 року до 6 листопада 2015 року.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 5 листопада 2015 року № 324 о/с з 6 листопада 2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 11 о/с від 7 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до Національної поліції.

Свідоцтвом про хворобу ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» № 41/35 від 11 квітня 2016 року встановлено у ОСОБА_1 наявність захворювання, що пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Актом огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 514337 від 25 квітня 2016 року за результатом первинного огляду з 25 квітня 2016 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно довідки Житомирської обласної МСЕК № 2 серія 12 ААА від 25 квітня 2016 року № 015252 25 квітня 2016 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності з 24 квітня 2016 року, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 70 о/с від 25 квітня 2016 року капітан міліції ОСОБА_1, старший інспектор-чергового Ємільчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Житомирській області звільнений з Національної поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію»).

27 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про виплату йому одноразової грошової допомоги, що передбачена Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, як інваліду 3 групи з 25 квітня 2016 року.

УМВС України в Житомирській області підготувало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" і на підставі п.3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 та подало його до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 3 червня 2016 року за № 922/29/05/2016 ОСОБА_1 повідомлено, що матеріали щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, направлені на затвердження до МВС України, повернуті без розгляду у зв'язку із тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року по справі № 806/1379/16, яка ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду залишена без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнлено, визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На виконання постанови суду від 06.09.2016 Міністерством внутрішніх справ України повторно розглянуто матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 10.02.2017 за № 281/29/05/2017 ОСОБА_1 повідомлено, що Департаментом фінансово- облікової політики МВС України матеріали про призначення одноразової грошової допомоги розглянуті та повернуті без права на її виплату, з огляду на те, що на час установлення втрати працездатності та написання заяв про призначення допомоги він був поліцейським; отже виплата одноразової грошової допомоги повинна проводитися відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», як поліцейським.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію". До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст.23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок № 850. Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у разі встановлення інвалідності.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Пунктами 7-9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги, у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно п.5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом п.15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених ЗУ "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ "Про Національну поліцію".

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 641 "Про утворення Національної поліції України" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

З положень вказаних нормативно-правових актів не вбачається, що органи Національної поліції є правонаступниками органів внутрішніх справ.

Також суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції, а не в органах внутрішніх справ, а тому на позивача не розповсюджується зазначена норма.

Як зазначалось вище, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

За таких обставин, дії відповідача щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу з тих підстав, що призначення такої допомоги має здійснюватися за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Згідно п.2 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є гарантування дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи наведене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Як зазначалось, відповідач повернув без розгляду матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, тоді як відповідно до п.9 Порядку № 850 Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження матеріалів мало прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надіслати його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

Оскільки ОСОБА_1, на підставі Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 гривень підлягають стягненню на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до приписів ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України в дохід державного бюджету України 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. П. Сингаївський