Справа № 272/1/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Брагін В.І.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"19" жовтня 2017 р. Справа № 272/1/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від "26" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0702/10200/16 від 19 грудня 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною 2 статті 469 Митного кодексу України та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він особисто не ввозив транспортний засіб Ауді А6 Авант д.р. № НОМЕР_1 на митну територію України, здійснює лише його експлуатацію, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України.

Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2016 співробітниками Ніжинського ВП в Чернігівській області в м. Ніжин Чернігівської обл. по вул. Прилуцькій зупинено автомобіль марки Ауді А6 Авант д.р. № НОМЕР_1, який перебував під керуванням ОСОБА_3

При перевірці правомірності перебування на митній території України автомобіля було встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 26.02.2016 №Р 543767 автомобіль постійно зареєстрований на території Литовської Республіки. Відповідно до інформації, наявної в ЄАІС ДФС та АСМО "Інспектор" 05.03.2016 вказаний транспортний засіб, ввезено з метою особистого користування на митну територію України через пункт пропуску "Виступовичі - Нова Рудня"» Житомирської митниці ДФС у митному режимі транзит громадянином України ОСОБА_5, що проживає смт. Борщі Котовського району Одеської області. Під час зупинки автомобіля ОСОБА_5 в автомобілі був відсутній. Від надання письмових пояснень з приводу користування автомобілем позивач відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. За вказаним фактом у відношенні ОСОБА_3 складений протокол про порушення митних правил № 702/10200/16 за ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України. На підставі вказаного протоколу винесено оскаржувану постанову.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновків, щодо правомірності дій відповідача при винесені оскаржуваної постанови, а тому відмовив у задоволені позову.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно матеріалів справи, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3 ввезений на митну територію України у митному режимі "транзит", що підтверджується витягом з бази даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску АСМО "Інспектор", згідно якого 05.03.2016 о 21:09 год. даний транспортний засіб ввезено громадянином ОСОБА_5 у митному режимі "транзит".

Отже, доводи ОСОБА_3 щодо ввезення автомобіля Ауді А6 Авант д.р. № НОМЕР_1 на митну територію України іншою особою підтверджуються матеріалами.

Проте, судом безспірно встановлено, що позивач користувався вказаним автомобілем на території України без отримання дозволу органу доходів і зборів та без проведення митного оформлення для цієї мети.

Згідно ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь- якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом "б" п. 2 ч. 2 ст. 91 Митного кодексу України визначено, що митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються від органу доходів і зборів, розташованого на митній території України, до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 4 МКУ до товарів відносять будь-які рухомі речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

Статтею ст. 93 Митного кодексу України визначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні:

1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання;

2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту;

3) бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу;

4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до ч. 6 ст. 96 Митного кодексу України при вивезенні за межі митної території України товарів, поміщених у митні режими експорту, реекспорту, тимчасового вивезення, переробки за межами митної території, положення глави 17 "Транзит" Митного кодексу України застосовуються з моменту початку переміщення зазначених товарів з органу доходів і зборів відправлення і до моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів призначення.

Згідно ч. 1 ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершуються вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Частинами 5 та 6 ст. 102 Митного кодексу України визначено, що для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту. Орган доходів і зборів призначення після представлення товарів, поміщених у митний режим транзиту, перевіряє дотримання вимог, встановлених законодавством України з питань державної митної справи до переміщення товарів у митному режимі транзиту, та виконує митні формальності, необхідні для завершення митного режиму транзиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Згідно п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митні формальності - це сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас, ч. З ст. 325 Митного кодексу України визначено, що користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи наведені норми права, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що відносно автомобіля марки Ауді А6 Авант д.р. № НОМЕР_1, який ввезений в Україну у митному режимі транзиту, не виконані митні формальності щодо дотримання вимог митного законодавства, тобто вказаний автомобіль не вивезений за межі митної території України, не поміщений в інший митний режим, що дозволений Митним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядженні ними без дозволу митного органу, а так само невжиття передбачених ч. 4 ст. 204 МКУ заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, враховуючи наведені норми права та встановлені судом обставини, а саме користування та розпорядження позивачем автомобілем, ввезеним на митну територію України в режимі "транзит", без дозволу митного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної постанови та відсутності підстав для її скасування.

Доводи апеляційної скарги, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у відсутність позивача, за наявності клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, не дають підстав для висновків щодо неправильного вирішення справи судом першої інстанції, з таких підстав.

Згідно ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Таким чином, справа про порушення митних правил підлягає розгляду в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте у випадку своєчасного її сповіщення про місце і час розгляду справи може бути розглянута за її відсутності, за умови відсутності клопотання про перенесення такого розгляду, а тому відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та/або її представника не є безумовною підставою для відкладення розгляду такої справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил, проте у визначений час на розгляд справи про порушення митних правил не з'явився.

В той же час, позивачем було направлено повідомлення від 16 грудня 2016 року стосовно переносу (відкладення) розгляду справи про порушення митних правил, яке обґрунтовано неможливістю участі останнього у такому розгляді на визначену дату, з огляду на перебування позивача на лікуванні.

Колегія суддів зазначає, що сам лише факт подання клопотання про перенесення розгляду справи за відсутності підтвердження відповідних обставин, що унеможливлюють участь особи у розгляді справи про порушення митних правил, не тягне за собою автоматичне перенесення такого розгляду та не унеможливлює розгляд відповідної справи за відсутності особи, що притягується до відповідальності.

Жодних доказів наявності відповідних обставин, якими ОСОБА_3 обґрунтовував неможливість його присутності під час розгляду справи про порушення митних правил, зокрема листка непрацездатності про перебування його на лікуванні станом на 19 грудня 2016 року до Чернігівської митниці ДФС позивачем надано не було.

Зазначене свідчить, що позивач, всупереч ст.498 МК України недобросовісно користувався належними йому процесуальними правами, намагаючись відтермінувати розгляд справи про порушення митних правил Чернігівською митницею ДФС без надання обґрунтованих підтверджень щодо неможливості особистої участі в розгляді справи та необхідності перенесення такого розгляду для доведення своєї правової позиції.

Окрім того, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції позивачем не надано жодних доказів, які повинні бути враховані відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що статтею 531 МК України визначено перелік підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а саме: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законодавством підстав для скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0702/10200/10200/16 від 19 грудня 2016 року, оскільки дана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено на позивача внаслідок порушення ним митних правил, в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.469 МК України, приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не спростовують висновків суду першої інстанції також доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції рішення Конституційного Суду України від 30.05.2015 року у справі №1-рп/2015, оскільки вказаним рішенням витлумачено словосполучення „користування та розпорядження", яке міститься у положеннях ч.ст. 469 Митного кодексу України щодо транспортних засобів особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України.

З огляду на наведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від "26" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Чернігівська митниця ДФС проспект Перемоги,6,м.Чернігів,14017

4-представник позивача: адвокат Петренко П.І. - АДРЕСА_1, 08401 - ,