Справа № 428/12848/15-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/18076/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Мойсюка М.І.,

та секретаря Малини Л.В., за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року у справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень Сєвєродонецької міської ради Луганської області,

встановила:

У грудні 2015 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень, прийнятих відповідачем 10 грудня 2015 року: № 5 «Про утворення постійних комісій міської ради та затвердження їх кількісного складу», № 6 «Про обрання персонального складу постійних комісій міської ради VII скликання», № 7 «Про обрання секретаря міської ради».

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 за результатами чергових місцевих виборів 25 жовтня 2015 року було обрано та зареєстровано депутатом Сєвєродонецької міської ради VII скликання. 10 грудня 2015 року відбулося друге пленарне засідання першої сесії Сєвєродонецької міської ради VII скликання. На даному пленарному засіданні відповідачем були прийняті оскаржувані рішення. Вказуючи на те, що дані рішення є протиправними, оскільки були прийняті відповідачем з грубим порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», Регламенту Сєвєродонецької міської ради, з перевищенням своїх повноважень, просив їх скасувати.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області VII скликання від 10 грудня 2015 року № 5 «Про утворення постійних комісій міської ради та затвердження їх кількісного складу», № 6 «Про обрання персонального складу постійних комісій міської ради VII скликання», № 7 «Про обрання секретаря міської ради».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2191,80 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати, а постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 квітня 2016 року залишити в силі.

Відповідач у справі, Сєвєродонецька міська рада Луганської області визнала касаційну скаргу ОСОБА_2, надіславши про це заяву, в якій просила задовольнити скаргу позивача, залишивши в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 квітня 2016 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення суду апеляційної інстанції щодо правильності застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що не Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а не іншими законами України не передбачено, що депутати наділені повноваженнями вимагати усунення порушення законності шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом, а тому правові підстави для задоволення позову ОСОБА_2, як депутата міської ради, відсутні.

Колегія суддів касаційної інстанції такі висновки суду апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вирішуючи даний спір суд не взяв до уваги наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 КАС України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 60 вказаного Кодексу у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Тобто, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для вирішення спору в адміністративній справі суд повинен встановити, чи з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Повноваження депутата місцевої ради, форми реалізації депутатом місцевої ради своїх повноважень у виборчому окрузі, сесійні та позасесійні форми роботи депутата місцевої ради у раді та її органах визначено Законом України «Про статус депутатів місцевих рад».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом як депутат Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправними та скасування рішень зазначеної ради від 10 грудня 2015 року: № 5 «Про утворення постійних комісій міської ради та затвердження їх кількісного складу», № 6 «Про обрання персонального складу постійних комісій міської ради VII скликання», № 7 «Про обрання секретаря міської ради».

Законом не встановлено заборони звернення депутатів про оскарження рішень рад, депутатами яких вони є.

Частиною другою статті 195 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Статтею 159 цього ж Кодексу визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, судом апеляційної інстанції не досліджувались і не перевірялись по суті спору вимоги щодо правомірності прийняття відповідачем оскаржуваних рішень.

Тому, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та скасування рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року скасувати, а справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень Сєвєродонецької міської ради Луганської області направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Заїка М.М.

судді: Загородній А.Ф.

Мойсюк М.І.