Справа № 425/2096/17
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 Провадження №2-а/425/117/17

Справа №425/2096/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Гайворонська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції ОСОБА_2, яким просив визнати дії інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо накладення адміністративного стягнення незаконними та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 478322 від 29 травня 2017 року.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не зявились. Представник позивача не зявився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, разом із цим 5 вересня 2017 року надав суду заперечення та просив справу розглянути без його участі.

У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі положень частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України), розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тобто в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, а фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача полягала у тому, що 29 травня 2017 року відносно нього відповідач неправомірно склав постанову у справі про адміністративне правопорушення за не виконання ним вимог знаку 3.21 «Вїзд заборонено», як на водія транспортного засобу у вигляді автомобіля, який в`їхав у зону дії цього знаку. Оскільки, він не вчиняв вказаних дій, а розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього взагалі не відбулось, що є грубим порушенням Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Позиція ж відповідача, з огляду на зміст поданих ним заперечень та доказів, полягала у тому, що 29 травня 2017 року, приблизно о 03 годині 56 хвилин, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку було зупинено автомобіль марки «Mazda CX-7», водій якого порушив вимоги пункту 8.4. Правил дорожнього руху України (не виконав вимог дорожнього знаку 3.21 Правил дорожнього руху України «вїзд заборонено», оскільки в`їхав у зону дії цього знаку), і цим водієм був позивач, що підтверджується відеозаписом та поясненнями свідка. І оскільки вчсинена позивачем дія являється складом адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Під час розгляду справи жодних клопотань про надання можливості скористатись допомогою адвоката від позивача не надходило. Всі питання передбачені статтею 278 КУпАП було розглянуто та вирішено ще до складання постанови. Враховуючи, що постанова серії БР № 478322 від 29 травня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог діючого законодавства України, підстави для її скасування відсутні.

А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні факти і обставини, відповідно до яких він визначив такі правовідносини:

Двадцять девятого травня 2017 року, приблизно о 03 годині 56 хвилин, інспектор роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Луганської області Голота,під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадянського порядку, перебуваючи на території автовокзалу міста Рубіжного, підійшов до ОСОБА_1, який знаходився поруч автомобіля жовтого кольору, на даху якого знаходився знак "таксі" та пред`явив йому вимогу про надання водійского посвідчення, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та страховий поліс (а.с.1-2,41).

Потім, повідомивши ОСОБА_3 про те, що здійснюється відеофіксація їх розмови, інспектор вказав на порушення ним знаку 3.21., що підтверджується відеозаписом (а.с.41).

Після цього, інший інспектор підійшов до ОСОБА_3 та повідомив про те, що зараз відносно нього буде складено дві постанови: за не виконання вимоги інспектора про надання документів та порушення знаку 3.21., і він може бути вільним (а.с.41).

У зв`язку із чим, ОСОБА_3 сів до автомобіля таксі, який почав рух разом із ним, але інспектор Галота зупинив автомобіль та повідомив ОСОБА_3, що його затримують для розгляду справи (а.с.41).

Потім, ОСОБА_3 було повідомлено про те, що є відеозапис того, як він керуючи автомобілем марки «Mazda», державний номер НОМЕР_1, а також має усі ознаки знаходження у стані алкогольного сп`яніння, що ОСОБА_3 заперечив (а.с.41).

Після встановлення особи ОСОБА_3, та пошуку свідків, йому було запропоновано проїхати у медичний заклад для встановлення наявності чи відсутності у нього алкогольного сп`яніння, з чим він погодився (а.с.41).

Приблизно о 5 годині 39 хвилин, інспектор Нємикін Родіон Валерійович почав оголошувати ОСОБА_3 постанову про накладення на нього штрафу 255 гривень за те, що він керуючи автомобілем "Mazda СХ-7" не виконав вимоги знаку 3.21. "В`їзд заборонено", чим порушив пункт 8.4. "в" Правил дорожнього руху (а.с.41). ОСОБА_3 не погодився та отримав лист для надання ним пояснень, які виклав письмово (а.с.41). Даних про те, що він отримав копію постанови у цей же жень, матеріали справи не містять (а.с.1-55).

Не погодившись з тим, що в його діях має місце склад адміністративного правопорушення, ОСОБА_3 оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.1-2).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням субєкта владних повноважень в особі інспектора роти №4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, та дійшов до таких висновків:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень пункту 1 частини 3 статті 2 та пункту 2 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень (у тому числі і у справах про притягнення до адміністративної відповідальності) адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Але при цьому, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, у таких справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія БР №478322) від 29 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України суд виходить із того, що відповідачем не надано доказів того, що вказана постанова приймалась на підставі та у спосіб, що передбачений положеннями статей 217, 245-251, 278-280 КУпАП, тобто на основі суворого додержання встановленої процедури розгляду адміністративної справи, що є обовязковою передумовою правомірності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідачем не надано суду жодних доказів вчинення позивачем діяння передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, тобто суду не надано жодних доказів того, що 29 травня 2017 року саме позивач керував транспортним засобом у вигляді автомобіля марки «Mazda CX-7» та саме він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21. «вїзд заборонено», та те, що такий дорожній знак був, чим порушив вимоги пункту 8.4. «в» Правил дорожнього руху України, як це вказано відповідачем у постанові (а.с.3).

Суд констатує, що в силу правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, суд не може розглядати і прийняти таку постанову, саму по собі, як доказ вчинення позивачем вказаного діяння, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься.

Суд враховує як доказ, наданий відповідачем лазерний диск, що містить аудіовізуальну інформацію про подію, яка відбулась. Однак суд відзначає, що ОСОБА_3, під час надання пояснень, факту керування будь-яким транспортним засобом не визнав, а факт керування ним автомобілем марки «Mazda CX-7» відеозаписом не підтверджено, як і те, що таке керування мало місце у зоні дії знаку "В`їзд заборонено", тому суд вважає, що наданий йому доказ не підтверджує вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.41).

Суд не погоджується з аргументами відповідача у тій частині, що пояснення свідка ОСОБА_4 є доказом скоєння ОСОБА_3 вказаного адміністративного правопорушення. Адже з наданих свідком пояснень вбачається, що свідок не бачив хто саме керував автомобілем марки «Mazda CX-7», а тільки припустив факт керування автомобілем позивачем, з огляду на відсутність інших людей на території автостанції міста Рубіжного і біля цього автомобіля зокрема. Разом з цим, з наданого відповідачем аудіовідеозапису подій вбачається, що при первісних поясненнях цей самий свідок повідомив інспекторів про те, що він спав і взагалі нічого не бачив (а.с. 41, 42).

До того ж суд враховує, що доказування не може грунтуватись на припущеннях. А тому припущення свідка, що вказаним автомобілем керував саме ОСОБА_3, суд не може прийняти як доказ скоєння ним правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прийняти як доказ рапорт інспектора, який був ним складений суд не може, оскільки його зміст протирічить встановленим судом обставинам та іншим доказам, наданим самим відповідачем.

Короткий аудіовідеозапис того, що їде машина з логотипом "Mazda", як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд прийняти не може, оскільки конкретну модель цього автомобіля, його номер, а головне, особу водія, за цим записом, встановити також неможливо; цей запис не має ні дати його створення, ні часу, що виключає можливість суду пов`язати його з іншими записами, які мають і дату, і час їх створення, як запис, що мав місце саме у цей же день і час;

Також суд відзначає, що речовий доказ у вигляді лазерного диску містить докази того, що завдання, встановлене статтею 245 КУпАП відповідач виконав не в повному обсязі; порядок розгляду справи, передбачений статтями 268, 278 та 279 КУпАП, з урахуванням особливостей розгляду справи на місці, відповідачем не було дотримано взагалі (тут суд констатує, що відповідач не повідомив ким саме буде розглянута справа і коли саме; яка саме справа і за що конкретно; права позивача відповідач взагалі не роз`яснював; більш того, наданий суду аудівідеоозапис підтверджує те, що інспектор у порушення встановленої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, просто склав постанову про накладення адміністративного стягнення).

Тож зважаючи на викладене, суд констатує, що доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення,передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП йому не надано, а порушення розгляду справи була грубо порушена, і тому суд погоджується із тим, що дії відповідача щодо накладення адміністративного стягнення на позивача оскаржуваною постановою, як і сама постанова(серія БР №478322) є неправомірними.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1, і в частині визнання незаконними дій відповідача щодо накладення адміністративного стягнення оскаржуваною постановою, і в частині її скасування підлягають задоволенню, позаяк їх було вчинено, а постанову прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Підстави для розподілу судових витрат судом не встановлені.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 1,2,5-7,17-20,23,69-72,122-154,158-163,167,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення постановою (серія БР №478322) від 29 травня 2017 року.

Скасувати постанову (серія БР №478322) від 29 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Розподіл судових витрат не проводити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя - Д.С. Коваленко