Справа № 377/787/17
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/787/17

Провадження №2-а/377/91/17

20 жовтня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої- судді ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень, -

УСТАНОВИВ:

04 жовтня 2017 року позивачем до суду подано названу позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за віком, яка була обчислена згідно ч. 1 ст. 27 та ст. ст. 28, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад становлений стаж роботи 20 років у відповідності до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ, та зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком, яка була обчислена згідно ч. 1 ст. 27 та ст. 28, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, шляхом збільшення його пенсії на 1 % заробітку, обчисленого згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, за кожен рік роботи понад встановлений стаж роботи 20 років у відповідності до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ та виплачувати йому пенсію за віком в обрахованому розмірі, починаючи з 01 липня 2017 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1987 по 1988 роки і має відповідне посвідчення категорії 4 серії В-1 № 093301 від 29.10.2001 року. З 15 квітня 2009 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі Київської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку. 06 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений мінімальний стаж роботи 20 років, однак УПФУ неправомірно відмовило у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що відповідно до чинного законодавства України виплата пенсії постраждалим від аварії на ЧАЕС проводиться відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і пенсія за віком позивачеві розрахована відповідно до статей 27, 28 цього Закону.

Ухвалою від 06 жовтня 2017 року відкрито скорочене провадження у адміністративній справі.

Відповідач подав заперечення, які мотивував тим, що позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку відповідно до статті ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 15.04.2009 року. 06 липня 2017 року він звернувся із заявою про перерахунок понаднормативного стажу згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії позивача розраховано відповідно до положень ст. 27 і 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які передбачають збільшення пенсії на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, за кожний повний рік страхового стажу чоловіків понад 35 років та жінок понад 30 років. Норма ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», коли за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком визначається відповідно до раніше діючого законодавства, а інша частина за нормами цього Закону. 11 жовтня 2017 року набрав чинність Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ. З прийняттям даного Закону внесені зміни до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, пункт 2 доповнено словами і цифрами « у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Тому правових підстав для перерахунку позивачеві пенсії згідно поданої заяви відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» УПФУ не мало.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення.

Суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та пенсійної справи ОСОБА_2 № 109034 судом встановлено, що він перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі Київської області як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 13 Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 15.04.2009 року.

Згідно матеріалів пенсійної справи позивача його загальний стаж роботи становить 43 роки 2 місяці 18 днів (станом на 28.02.2017 року), в т. ч. по списку № 1 20 років 8 місяців і 2 дні. При цьому доплата за понаднормативний стаж за 35 років станом на 01.07.2017 року складала 375,90 гривень.

ОСОБА_2 є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1987 по 1988 роки і має посвідчення категорії 4 серії В-1 № 093301, видане Київоблдержадміністрацією 29.11.2001 року.

06 липня 2017 року позивач звернувся до УПФУ в м. Славутичі із заявою про встановлення доплати за понаднормативний стаж відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 20.07.2017 року № 61/Т-03 відповідач відмовив у перерахунку пенсії і повідомив, що станом на 01.07.2017 року в розрахунку пенсії доплата за понаднормативний стаж за 35 років становить 375,90 гривень. Норма частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», коли за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком визначається відповідно до раніше діючого законодавства, а інша частина за нормами цього Закону. При цьому вказана частина пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимального розміру пенсії - 224 гривень. Тому підстав для визначення доплати за понаднормативний стаж в іншому порядку, ніж передбачений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», немає.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1)суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (частина перша).

Як зазначено у статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-XII) або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Виходячи з наведеного, зазначеній категорії громадян надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є Закон України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним законом, яким є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З заяви позивача про перерахунок пенсії видно, що він скористався своїм правом вибору і обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, передбаченого спеціальним Законом № 796-XII.

Цим Законом визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Призначення та виплата пенсій особам, які відносяться до категорії 1, 2, 3, 4 провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3,4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85% заробітку.

У звязку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений у частині 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналіз цієї норми спеціального Закону свідчить про те, що вона визначає особливі умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 загального Закону № 1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 спеціального Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цією частиною стаж роботи.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07), від 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15), від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16).

Згідно положень ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Як зазначено у п. 1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також обєднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.2. Положення управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_3 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету ОСОБА_3 України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Згідно п. 3 Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

Відповідно до 4 ст. 45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

За правилами статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2).

Відмову у перерахунку пенсії позивача відповідач мотивував тим, що йому призначена і виплачується пенсія відповідно до норм Закону № 1058-IV, розмір пенсії за віком розраховано відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, тому перерахунок пенсії може проводитися лише за нормами цього Закону, а положення частини 2 статті 56 Закону № 796-XII застосуванню не підлягають.

Таке тлумачення відповідачем норм законодавства, які регулюють спірні відносини, є помилковим, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні правових норм.

Таким чином, відмова відповідача у перерахунку позивачеві пенсії відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була незаконною і не відповідала принципу верховенства права, наслідком чого було обмеження права позивача на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру.

Доводи відповідача про те, що 11 жовтня 2017 року набрав чинність Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ, яким внесені зміни до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, частину 2 доповнено словами і цифрами « у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому правових підстав для перерахунку позивачеві пенсії згідно поданої заяви відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не має, не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У зв'язку з цим, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії шляхом її збільшення на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії позивачеві шляхом її збільшення на 1 % заробітку, обчисленого згідно ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, на даній стадії спірних правовідносин є передчасними, оскільки порядок обчислення заробітку для перерахунку пенсії належить до дискреційних повноважень відповідача.

При цьому, у відповідності до Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи вимоги ст. 162 КАС України, є визнання незаконними дій управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязання його провести перерахунок і виплату йому пенсії у такому розмірі з 1 липня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як зазначено у ч. 3 цієї статті, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позов немайнового характеру задоволено частково, то стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає половина судових витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст. 2, 4-6, 17-20, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати його провести перерахунок і виплату йому пенсії у такому розмірі з 1 липня 2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 320 гривень.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня одержання копії постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не було скасовано.

Суддя Н. Ф. Теремецька