Справа № 757/36470/17-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
19 жовтня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючий-суддя Грибан І.О.
судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.
секретар с/з Кузик М.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Пенсійного фонду України на постанову Печерського районного суду м.Києва від 25 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив в зобов`язати Пенсійний фонд України передати заяву до уповноваженого територіального органу Пенсійного фонду України для розгляду по суті.
Постановою Печерського районного суду м.Києва від 25 липня 2017 року позов задоволено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій вказуючи на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Сторони, що були належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з`явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення клопотання, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянином України. Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Кримським військовим комісаріатом 13.10.1989 року позивачу була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років.
18.02.1996 року позивач виїхав з України на постійне місце проживання до Ізрайлю, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Держави Ізраїль.
Оскільки, у зв`язку з анексією півострова Крим Управління Пенсійного фонду України, що знаходяться на його території припинили діяти, що унеможливлює звернення до них, 19.04.2017 року представники позивача звернулися до відповідача із заявою, в якій просили Пенсійний Фонд визначити уповноважений територіальний орган, що має розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії по суті та направити її за належністю.
Листом від 12.05.2017 року №5360/Б-11 Пенсійний фонд України повідомив про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії, з посиланням на те, що угода між Україною та Ізраїлем про соціальне забезпечення Верховною Радою України не ратифікована.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на ст.7 Закону України «Про звернення громадян» вказував на невиконання відповідачем вимог вказаної статті, тобто, не передав заяву позивача до уповноваженого територіального органу Пенсійного фонду України для розгляду її по суті.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та встановленим фактам колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.
Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Положеннями статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Разом із тим, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пункт 2 частини першої статті 49 і друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов`язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Отже кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивач, як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для призначення пенсії відповідачі зобов`язані призначити та здійснювати виплату пенсії позивачу.
Частиною першою статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Отже, Пенсійний фонд України не наділений компетенцією вирішувати питання щодо призначення (перерахунок) пенсії.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.
Згідно з пунктом 1.5 вказаного Порядку заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, до органів, визначених постановою правління Пенсійним фондом України від 07 липня 2014 року № 13-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581.
Згідно з пунктом 1 Постанови № 13-4 органами, що здійснюють пенсійне забезпечення осіб, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, і отримують пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено управління Пенсійного фонду України в Генічеському, Каланчацькому, Новотроїцькому та Чаплинському районах Херсонської області. Заявник звертається до одного з цих управлінь за своїм вибором.
Порядок розгляду заяв визначений статтею 15 Закону України Про звернення громадян, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України Про звернення громадян, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Отже, Пенсійний фонд України, отримавши заяву позивача про призначення пенсії, зобов`язаний був направити її за належністю до відповідного територіального управління Пенсійного фонду України.
Апеляційна скарга не містить жодних доводів та доказів щодо виконання відповідачем обов`язку, закріпленого Законом України «Про звернення громадян» щодо пересилання за належністю звернення позивач.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є обґрунтованим.
На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд ,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м.Києва від 25 липня 2017 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено 19.10.2017.