Справа № 703/2498/17
Суддя: Прилуцький В. О.
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/2498/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

при секретарі Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В., про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

встановив:

Смілянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі в тексті - Смілянське УПФУ) звернулось до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі в тексті - управління ДВС), третя особа: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В., про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 січня 2017 року державний виконавець управління ДВС Вельган О.В. винесла постанову про стягнення з УПФУ 104 грн. 42 коп. витрат виконавчого провадження під час примусового виконання виконавчого листа № 2-а/703/121/16, виданого 15 листопада 2016 року Смілянським міськрайонним судом, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Смілянського УПФУ на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.

Смілянське УПФУ вважає цю постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем були порушенні строки її направлення. Крім того, витрати виконавчого провадження, які підлягають стягненню за цією постановою, завищені і не відповідають дійсності.

В судове засідання сторони та третя особа не з'явились, в направлених до суду заявах просили розглядати справу у відсутності представників сторін та третьої особи.

В направлених до суду запереченнях відповідач позов не визнав та зазначив, що розмір витрат виконавчого провадження було розраховано відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року № 3917/5. Розрахунок витрат на проведення виконавчих дій був затверджений начальником управління ДВС і відповідає фактичним витратам, понесеним державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження. Порушення строків направлення боржнику копії оскаржуваної постанови не є підставою для скасування постанови.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 та 3 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно з наданими відповідачем копіями виконавчого провадження 16 листопада 2016 року на підставі заяви стягувача від цієї ж дати головним державним виконавцем управління ДВС Вельган О.В. було відкрито виконавче провадження № 52918075 про примусове виконання виконавчого листа № 2-а/703/121/16, виданого 15 листопада 2016 року Смілянським міськрайонним судом, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Смілянського УПФУ на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.

21 грудня 2016 року позивач виконав рішення суду, перерахувавши на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. боргу, що підтверджується платіжним дорученням № 772.

В зв'язку з цим, державний виконавець постановою від 23 січня 2017 року закрив вказане виконавче провадження.

Цього ж дня державний виконавець Вельган О.В. винесла постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 104 грн. 42 коп., які складаються з паперу у кількості 32 листів загальною вартістю 4,80 грн., канцелярських товарів у кількості 1 шт. - 0,74 грн., поштових витрат у вигляді конвертів маркованих у кількості 6 шт. загальною вартістю 16,50 грн., рекомендованих листів без повідомлення у кількості 3 шт. вартістю 18 грн., тонеру для принтерів у кількості 32 шт. загальною вартістю 3,20 грн., заправки картриджу вартістю 3,84 грн., обслуговування комп'ютерної техніки вартістю 6,34 грн., витрати по користуванню ЄДРВП 1 - 51,00 грн.

Цю постанову було направлено боржнику 31 липня 2017 року, що підтверджується поштовим конвертом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За нормами ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчими документами.

Згідно з частиною п'ятою ст. 26 Закону №1404-VIII, зокрема виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі ст. 42 Закону №1404-VIII, зокрема кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432 (надалі - Інструкція), зокрема, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження; постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Посилаючись на правомірність своїх дій відповідач надав суду як доказ розрахунок витрат на проведення виконавчих дій, затверджений начальником управління ДВС та матеріали виконавчого провадження про стягнення з Смілянського УПФУ на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. боргу.

Однак, матеріали цього виконавчого провадження не містять доказів витрачання відповідачем коштів на проведення та організацію виконавчих дій саме у тій сумі, яка вказана у постанові, а саме: докази направлення листів, використання паперу у тій кількості, яка зазначена в постанові, тонеру для принтерів та обслуговування комп'ютерної техніки.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд не вважає, що порушення строків направлення постанови боржнику є підставою для визнання постанови протиправною.

В той же час, адміністративний позов в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 104,42 грн. задоволенню не підлягає, оскільки скасуванням оскарженої позивачем постанови відповідача порушені права позивача поновлено повністю.

Крім того, надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Винесення постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження відноситься до компетенції державного виконавця, а тому такі дії не можуть бути визнані судом неправомірними.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 11, 18, 72, 158-163, 181 КАС України, суд, -

постановив:

Позов Смілянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В., про визнання дій неправомірними та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О.В. від 23 січня 2017 року у виконавчому провадженні № 52918075 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 104 грн. 42 коп.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через міськрайонний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги особою, яка її подасть, одночасно має бути надіслана в Київський апеляційний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не буде скасовано.

Головуючий: В. О. Прилуцький