Справа № 489/2357/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/2357/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної служби на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанов про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому зазначалось, що 23.04.2017 р. відносно ОСОБА_1, інспекторами патрульної поліції було винесено 3 постанови у справах про адміністративні правопорушення та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафів в розмірі 425 грн. 00 коп. за порушення вимог частини 1 статті 126 КУпАП, 255 грн. 00 коп. за порушення вимог частини 1 статті 122 КУпАП, та 425 грн. 00 коп. за порушення вимог частини 2 статті 122 КУпАП. Вказані адміністративні стягнення було накладено на позивача через порушення ПДР України. Проте позивач з вказаними постановами не погодився, оскільки обставини, викладені в них, не відповідають дійсності, правил дорожнього руху він не порушував. Крім того, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, працівниками поліції були допущенні порушення процедури розгляду справ.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати незаконними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №447461 від 23.04.2017 р., постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №435340 від 23.04.2017 р. та постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №779694 від 23.04.2017 р.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2017 року постанови у справах про адміністративне правопорушення серії БР № 447461 від 23.04.2017 р. та серії АР № 779694 від 23.04.2017 р., винесені відносно ОСОБА_1 - скасовані.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної служби подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що 23.04.2017 р. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автомобільній дорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, допустив ряд адміністративних правопорушень, внаслідок чого на нього працівниками поліції були накладені адміністративні стягнення.

Так, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 57 км автомобільної дороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, поблизу с. Коблево, не виконав вимоги дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та при перевірці документів не пред'явив поліс обов'язкового державного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1.Ґ ПДР України. Його було зупинено інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в м. Миколаєві лейтенантом поліції Жучковим С.В. та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №435340 за порушення частини 1 статті 126 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Водночас, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, зупинившись на вимогу працівника поліції на проїзній частині дороги, не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив пункт 9.9.5 ПДР України. За дане правопорушення інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в м. Миколаєві лейтенантом поліції Ковширіним С.О. було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №447461 за порушення частини 2 статті 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Також ОСОБА_1, під час зупинки автомобіля на вимогу працівників поліції, здійснив зупинку на пішохідному переході поміченому дорожньою розміткою 1.14 та дорожнім знаком 5.35.1 та 5.35.2 , чим порушив пункти 19.9.Г та 2.4 ПДР України. В зв'язку з цим лейтенантом Андрусяк М.В. було винесено ще одну Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №779694 за порушення частини 1 статті 122 КУпАП, відповідно до якої на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміни до статті 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України

Проте з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

За змістом абзацу 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, відповідно до норм Конституції України, всі правовідносини мають здійснюватися виключно у межах правового поля.

Згідно абзацу 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За змістом частини 1 статті 126 КУпАП України передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини 2 статті 122 КУпАП України передбачено відповідальність та стягнення за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно пункту 9.9.б) Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність та стягнення за … порушення правил зупинок, стоянки.

За правилами статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність…, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 9.9 б) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно з пунктом 15.9 ПДР України, зупинка забороняється:

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків переваги в русі;

Згідно з пунктом 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, серед яких є знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть і перехрещень окремих проїзних частин, а також вузьких ділянок доріг.

Дорожній знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено". Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідальність за порушення правил зупинки та стоянки передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП та тягне за собою відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 255 гривень.

Факт правопорушення підтверджується записами з нагрудного відеореєстратора, а також витягом з централізованої бази даних МТС БУ, відповідно до якого на транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_1 не зареєстровано страховий поліс на дату винесення постанови. Більше того, станом на 18.07.2017 року за вказаним транспортним засобом не зареєстровано страхового полісу, тобто, гр. ОСОБА_1 продовжує ігнорувати п.п. 2.1 ґ) ПДР України.

На відеозаписі зафіксовано зупинку автомобіля на пішохідному переході задніми колесами на дорожній розмітці 1.14.1 а також те, що на транспортному засобі не ввімкнено аварійну світлову сигналізацію. На 04:40 хв. водій пояснив що не зупинився перед знаком тому що не помітив його.

На відеозаписі на 01:48 хв. водій підтвердив, що не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено". На 03:22 інспектор роз'яснює особі яка притягається до адміністративної відповідальності права передбачені статтею 268 КУпАП, статтею 63 Конституції України.

На відеозаписі водія ознайомлюють з постановою за частиною 1 статті 126 КУпАП.

На відеозаписі водія ознайомлюють з постановою за частиною 2 статті 122 КУпАП.

На відеозаписі водія ознайомлюють з постановою за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема у випадку вчинення особою правопорушення. Пункт 2.4 а) ПДР України зобов'язує водія на вимогу працівника поліції пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. В якому зазначено перелік документів, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС;

г) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до змісту ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 7 Закону України "Про страхування", страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є видом обов'язкового страхування.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТС БУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Стосовно не складання працівникам Національної поліції протоколів про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пунктом 4 розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 126 КУпАП, частиною 2 статті 122 КУпАП, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною 1 статті 126 КУпАП, частиною 2 статті 122 КУпАП, частиною 1 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, посадовими особами Національної поліції правомірно винесені постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його скоєння, без складання відповідних протоколів.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, а тому, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п. 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної служби - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2017 року у справі № 489/2357/17 - скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин