Справа № 184/1137/17 (2-а/184/83/17)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокусправа № 184/1137/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції

на постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року

у справі № 184/1137/17

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 6 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_2

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області з позовом до інспектора 6 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в м. Дніпрі лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови ЕАА №120602 від 05 липня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №120602 від 05 липня 2017 року. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 8.1 ОСОБА_3 дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7.3 ОСОБА_3 дорожнього руху визначено, які значення мають сигнали світлофора, зокрема підпункт «е» вказує, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як підтверджується матеріалами та фактичними обставинами справи, 05 липня 2017 року відповідачем розглянута справа про адміністративне правопорушення та винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №120602, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 7).

За змістом цієї постанови, 05 липня 2017 року о 08:59 годині ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом HYUNDAI GETZ державний номер НОМЕР_1, у м. Дніпрі по вул. Набережна Заводська, 7 здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив пункт 8.7.3 ОСОБА_3 дорожнього руху.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Частиною 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Судом першої інстанції установлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що відповідачем не надано суду жодних доказів в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які підтверджують порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Так, з дослідженого відеозапису з нагрудної камери інспектора, вбачається, що факту скоєння ОСОБА_1 правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., нагрудною камерою інспектора не зафіксовано, а відтак, відеозапис не може бути використаний відповідачем як засіб доказування у суді. Інших доказів на підтвердження порушення позивачем пункту 11.9 ОСОБА_3 дорожнього руху відповідачем не надано.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 11.9 ОСОБА_3 дорожнього руху, відповідачем не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №120602 від 05 липня 2017 року.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що позовні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню з огляду на те, що відповідно до статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд адміністративної справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання щодо обрання виду стягнення належить до компетенції органів Національної поліції. Отже, задоволення зазначеної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження субєкта владних повноважень, який виніс постанову, і таким, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим