Справа № 825/1220/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1220/17 Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» (далі - Позивач) звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.04.2017 року №UA102000/2017/000053/1 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернігівської митниці ДФС №UA 102150/2017/00024.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.12.2016 року між Фірмою «P.H.P. AGRO-EFEKT SP.ZO.O» (Продавець) та ТОВ «Бета-Агро-інвест» (Покупець) укладено контракт №27/12/2016-1, згідно умов якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупця сільськогосподарську техніку, далі іменований товар, вказаний у додатку до даного контракту (зокрема, посівний комплекс гідравлічний Kverneland u-drill 6.0 m. новий, 2017 року випуску - 63000,00 євро), а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного контракту.

Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах DAP - кордон Польща - Україна згідно «Інкотермс-2010» (пункт 6.1. Контракту).

У свою чергу, 05.04.2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест», з метою митного оформлення товарів, до Відповідача подано митну декларацію №UA102150/2017/201317. Митна вартість товару була визначена із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Позивачем до декларації додано такі документи: рахунки-фактури (інвойси) від 01.04.2017 року №080/17094001/2017, №080/17094002/2017; автотранспортна накладна від 31.03.2017 року №0019457; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 03.04.2017 року №PL/MF/AB/0043496; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується від 27.12.2016 року №27/12/2016-1; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.12.2016 року №1; договір про надання послуг митного брокера від 28.12.2015 року №ЧД-40; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 31.03.2017 року №0730; копія митної декларації країни відправлення від 03.04.2017 року №17PL302050E0019238.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у митного органу, та обміну наявною інформацією на ідентичні, аналогічні (подібні) товари, посадовою особою Чернігівської митниці ДФС, проведено консультацію з уповноваженою на декларування особою, за результатами якої встановлено, що у уповноваженої на декларування особи інформація на ідентичні та аналогічні (подібні) товари відсутня; подані до митного оформлення документи відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України (далі - Кодекс), не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У зв'язку із вищевикладеним, для визнання заявленої митної вартості, відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу, уповноваженій на декларування особі було запропоновано додатково надати висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

05.04.2017 року Чернігівською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2017/000053/1, у зв'язку з тим, що уповноваженою особою ненадано на декларування висновків про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. При цьому, у митному органі наявна цінова інформація на ідентичні товари з розрахунку 76008,08 евро/шт. (митна декларація від 04.04.2017 року №UA110190/2017/501195). Митну оцінку товару здійснено із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів з розрахунку 76008,08 евро/шт., попередні методи не застосовано.

Також, Відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 102150/2017/00024, якою Позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття Відповідачем митної декларації.

Так, відповідно до частини 1 статті 246 Кодексу метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За приписами частини 1 статті 248 Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями статті 257 Кодексу передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурну вартість товарів; митну вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Кодексу).

Згідно з частиною 1 статті 51 Кодексу митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини 1,2 статті 52 Кодексу).

Чатинами 1, 2 статті 53 Кодексу передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій ішостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

При цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Кодексу).

Положеннями частини 3 статті 318 Кодексу встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 Кодексу принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 статті 53 Кодексу передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 Кодексу встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Отже, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Разом з тим, саме припущення митного органу щодо подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості, у зв'язку з чим вимагає від суду в кожному випадку здійснювати аналіз поданих декларантом документів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18 жовтня 2016 року по справі №К/800/982/16.

Разом з цим, відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З наведених правових норм випливає, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Кодексу.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій Кодексу.

Таким чином, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

За приписами частини 3 статті 54 Кодексу визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем під час митного оформлення задекларованих товарів надано всі документи, які необхідні для визначення митної вартості за ціною контракту; надані документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Між тим, Відповідач обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, посилався на ненадання уповноваженою особою на декларування висновків про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та на те, що у ЄАІС наявна цінова інформація на ідентичні товари (зокрема, посівний комплекс гідравлічний Kverneland u-drill 6.0 m., новий, 2017 року випуску) з розрахунку 76008,08 евро/шт. (митна декларація від 04.04.2017 року №UA110190/2017/501195).

Так, відповідно до статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №959-XII зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно зі статтею 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності, заборона незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини.

Положенями статей 179, 189, 190 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни. При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни.

При цьому, отримана з Центральної бази даних ЄАІС Державної фіскальної служби України інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно імпортовано до України, адже вищевказана база даних не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Разом з цим, факт неподання Позивачем додаткових документів, витребуваних митним органом - висновків про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, у зв'язку із виявленням формально нижчого рівня митної вартості імпортованого товариством товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення (який зазначено в ЄАІС), не може розцінюватися як заниження Позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару; не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідачем не підтверджено належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих Позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи Відповідача викладені у оскаржуваному рішенні, є не обґрунтовані у розумінні статті 53 Кодексу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення митного органу про коригування митної вартості товарів, митна вартість товару, імпортованого позивачем, була визначена на підставі другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Положеннями статті 57 Кодексу передбачено визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає неправомірними висновки Відповідача, про відсутність підстав для застосування першого методу для визначення митної вартості товару, оскільки митна вартість була підтверджена достовірними документами, які містять відомості про складові вартості, визначені на підставі об'єктивних даних.

Між тим, Відповідачем у оскаржуваному рішенні та картці відмови не обґрунтовано застосувано другорядний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

У свою чергу, ключовою обставиною при коригуванні митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод, є обставина ідентичності (подібності, аналогічності) товарів. Відповідно митний орган повинен довести обставину ідентичності (подібності, аналогічності) оцінюваних товарів та товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один із наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригування митної вартості.

Митний орган зобов'язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також і порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що визначення Відповідачем митної вартості товару та коригування її за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.04.2017 року № UA102000/2017/000053/1.

Разом з цим, скасування судом рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.04.2017 року №UA102000/2017/000053/1, а тому відповідно підлягає також визнанню протиправною та скасуванню і картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернігівської митниці ДФС №UA 102150/2017/00024.

Щодо розбіжностей в умовах поставки, на які посилається Відповідач колегія суддів зазначає таке.

Так, відповідно до путнку 4.2 глави 4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністретсва фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі - Положення №88) помилки в первинних документах, облікових регістрах і звітності, що створені ручним способом, виправляються способом «червоного сторно», додаткових бухгалтерських проведень або коректурним способом, відповідно до якого неправильний текст або цифри закреслюються і над закресленим надписується правильний текст або цифри. Закреслення здійснюється однією рискою так, щоб можна було прочитати виправлене.

Пунктом 4.4 глави 4 Положення №88 визначено, що виправлення помилки повинно бути обумовлено надписом «виправлено» та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ, із зазначенням дати виправлення.

Як вбачається з міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 31.03.2017 року А №0019457, у графі 14 поставка товару здійснюється на умовах FCA, у той же час, відповідно до пункту 6.1. контракту від 27.12.2016 року №27/12/2016-1, поставка товару здійснюється на умовах DAP - кордон Польща-Україна, згідно з «Інкотермс-2010».

Однак, передбачені нормативно-правовим актом надпис «виправлено», підпис особи, що підписала цей документ, із зазначенням дати виправлення у товарно-транспортній накладній (CMR) відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що пітверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів не є підтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Митним органом на виконання вимог частини 3 статті 53 Кодексу уповноваженій на декларування особі у зв'язку з розбіжностями поданих до митного оформлення документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару №2, а саме: висновки про вартісні та якісні характеристики товару №2 підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с.45).

Відомості щодо розбіжностей в умовах поставки товарів, у поданих Позивачем до митного оформлення документах, Відповідачем заявлено лише під час судового розгляду справи, разом з тим останні не були предметом дослідження митного органу при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Крім того, у оскаржуваному рішенні Відповідачем не вказано на ненадання ТОВ «Бета-Агро-інвест» документів щодо умов поставки товару, як на підставу для здійснення коригування заявленої митної вартості, та не зазначено про витребування вказаних документів у Позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» у повному обсязі.

За приписами ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.201, 202 КАС України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 18 жовтня 2017 року.