Справа № 802/1137/17-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1137/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

19 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ільчика О.В.

представника третьої особи: Олійник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В липні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги встановленої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у результаті отримання Ш групи інвалідності отриманого внаслідок поранення та захворювання під час виконання обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звільнений з військової служби 06.05.1982, є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІI групи.

Відповідно до витягу з акту огляду №169 від 07.12.2004, довідки Вінницької МСЕК серія 2-18 АВ № 059342 йому встановлена 3 група інвалідності (первинний огляд) внаслідок поранення та захворювання, отриманого внаслідок виконання інтернаціонального обов`язку військової служби.

Згідно з виписки з акту огляду МСЕК від 16.12.2010 серія 10 ААА № 681672 під час повторного огляду позивачу безстроково встановлена 3 група інвалідності.

13.08.2015 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу, зв`язку із інвалідністю, яка настала внаслідок поранення та захворювання отриманого при виконанні обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії.

У відповідь на заяву позивача від 13.08.2015 про надання йому одноразової грошової допомоги Вінницький обласний військовий комісаріат листом від 25.08.2015 №12/2521 вказав на відсутність у пакеті наданих позивачем документів документу, який би підтверджував первинну дату встановлення інвалідності.

Разом із повторною заявою позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.03.2016 ним були надані копії витягу з акту огляду МСЕК серія ЛЛВ-Р-82 №007759 (первинний огляд) та витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 8 жовтня 2014 року №717 про причинний зв`язок отримання поранення та захворювання під час війни в Афганістані, в якій містилась інформація, яка підтверджувала первинну дату встановлення інвалідності.

Листом від 21.03.2016 №12/978 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з тим, що він отримав інвалідність в результаті проходження військової служби в Афганістані.

В обґрунтування відмови у виплаті одноразової допомоги Вінницький обласний військовий комісаріат у своїй відповіді зазначив про відсутність підстав для розгляду заяви позивача щодо надання йому одноразової грошової допомоги, оскільки норма ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою передбачена виплата такої допомоги, поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014.

Не погоджуючись з даними відмовами Вінницького обласного військового комісаріату, позивач звернувся до суду.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2016 у справі № 127/20093/16-а визнано неправомірною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 у нарахуванні та виплаті одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок отриманого поранення, пов`язаного з виконанням інтернаціонального обов`язку та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 направити на розгляд до Міністерства оборони України пакет документів ОСОБА_1 , а Міністерство оборони України зобов`язано здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в разі настання ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Вінницький обласний військовий комісаріат оскаржив її в апеляційному порядку і постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.01.2017 зобов`язано Вінницький обласний військовий комісаріат направити на розгляд до Міністерства оборони України пакет документів щодо здійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в разі настання ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби ОСОБА_1 , а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

09.03.2017 ІНФОРМАЦІЯ_1 листом № 12/849 направив пакет документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України на розгляд комісії.

Фінансово-економічне управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, за дорученням військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України, листом від 28.03.2017 №116/14/5/1026 повідомило, що після розгляду комісії та затвердження його рішення Міністром оборони України до обласного військового комісаріату будуть перераховані кошти для виплати одноразової допомоги.

Листом від 28.04.2017 №12/1395 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до Закону України від 04.04.2006 № 3597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", право на виплату одноразової грошової допомоги мають військовослужбовці інвалідність яким встановлена первинно з 01.01.2014.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 первинно встановлена ІІІ група інвалідності до 01.01.2014, то він не підпадає під дію Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції від 01.01.2014 та від 06.04.2017 щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За приписами ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (ч. 8 ст. 16-3 Закону № 2011-XII).

Положеннями ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XIІ встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На момент розгляду справи механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Пунктом 2 ч. 2 вказаної Постанови визначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно з п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності.

З матеріалів справи слідує, що позивач звільнений з військової служби 06.05.1982. Відповідно до витягу з акту огляду №169 від 07.12.2004, довідки Вінницької МСЕК серія 2-18 АВ № 059342 йому встановлена 3 група інвалідності (первинний огляд) внаслідок поранення та захворювання, отриманого внаслідок виконання інтернаціонального обов`язку військової служби.

Враховуючи те, що позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності 07.12.2004, судова колегія вважає, що на нього поширювалась норма ст. 16 Закону № 2011-XII у редакції, що діяла на момент встановлення інвалідності та, відповідно, дія Постанови Кабінету Міністрів України "Про умови державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплати їм та членам їх сімей страхових сум" від 19.08.1992 № 488, що передбачала отримання страхової суми від НАСК "Оранта" в порядку державного обов`язкового особистого страхування.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 04.02.2016 у справі №К/800/12241/15.

Колегія суддів звертає увагу і на ту обставину, що Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 № 5040-VI, яким змінено редакцію ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема щодо виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям з ІІІ групою інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті, набрав чинності лише з 01.01.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Роз`яснення вказаної норми наведено в рішенні Конституційного Суду України N 1-рп/99 від 09.02.1999, зі змісту якого слідує, що ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватись до правовідносин, які існували раніше.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" від 06.04.2017 року № 2004-VIII внесено зміни, відповідно до яких одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи, які набули чинності лише з 07.05.2017.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не підпадає під дію Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції від 01.01.2014 та від 06.04.2017 щодо наявності права на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки дія вказаних норм поширюється на військовослужбовців та звільнених осіб, яким встановлено інвалідність після набуття чинності змін до даного Закону.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно до яких відповідач діяв правомірно, відмовляючи позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із чим судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення, у зв`язку із чим оскаржуване рішення прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 жовтня 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.