Справа № 817/984/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/984/17
10год. 15хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Никитюк Тетяна Віталіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - відповідач) та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 15.09.2017 року, просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 544 від 30.05. 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 133 о/с від 16.06. 2017 року в частині звільнення зі служби в поліції в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

- поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.06.2017 до дня поновлення на посаді.

Обґрунтовуючи позов позивач вказав, що своєї вини щодо дисциплінарного проступку не визнає. Під час проходження служби дотримувався вимог Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України. Крім того, зазначає, що висновок відповідача про вчинення дисциплінарного проступку ґрунтується на відомостях про кримінальне правопорушення та повідомленні про підозру у скоєнні злочину. Разом з тим, вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України та ч. 1 ст. 17 Кримінально процесуального кодексу України позивач вважається невинуватим у вчинені злочину, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Оскільки обвинувальний вирок суду щодо ОСОБА_3 відсутній, то вважає протиправним притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В ході судового розгляду справи представник позивача позов підтримала та надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Крім того, зазначила, що вказані у висновку службового розслідування діяння відбувалися у позаслужбовий час позивача та не можуть бути складовими дисциплінарного проступку. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач проти позову заперечив, про що подав письмові заперечення. Так, у запереченнях відповідач зазначив, що дії відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ вважає повністю законними та такими, що відповідають ст. 19 Конституції України. Наявність в діях позивача дисциплінарного проступку повністю підтверджується висновком службового розслідування та матеріалами службового розслідування. В ході службового розслідування встановлено, що позивач допустив порушення службової дисципліни, а саме порушення вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки поліцейського, а також те, що характер цих порушень є співрозмірним з застосованим дисциплінарним стягненням.

В ході судового розгляду справи представник відповідача надала суду пояснення, що по суті співпадають з поясненнями, викладеними в письмових запереченнях та у висновку службового розслідування. Крім того вказала, що відповідач правомірно звільнив позивача з органів внутрішніх справ на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Просила в задоволенні позову позивачу відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.03. 2017 року слідчим відділом прокуратури Рівненської області, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 інспектору відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Рівненській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

16.03. 2017 року на адресу начальника ГУНП України в Рівненській області надійшло інформування слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області № 17-355вих-17 від 15.03. 2017 року щодо проведення досудового розслідування прокуратурою Рівненської області кримінального провадження № 0000009 за підозрою інспектора відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с. 49).

Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Рівненській області № 442 від 13.03.2017 призначено службове розслідування щодо факту повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000009 інспектору відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с. 45-46).

Водночас, у зв'язку із закінченням місячного терміну проведення службового розслідування, у зв'язку з проведенням необхідних заходів у значному обсязі, т.в.о. начальника ВІОС УКЗ ГУНП 13.04. 2017 року подав рапорт на надання дозволу на продовження термінів проведення службового розслідування до 13.05.2017 року(а.с.50).

12.05. 2017 року старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП капітаном поліції Тимощуком О.І. та інспектором ВІОС УКЗ ГУНП майором поліції Ярмошевичем О.І. складено висновок про проведення службового розслідування щодо службового розслідування за фактом реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення та повідомлення про підозру працівнику поліції. Названий висновок службового розслідування затверджено 12.05. 2017 року начальником ГУНП в Рівненській області полковником поліції В.П. Самчуком (а.с. 51-55).

Так, в ході названого службового розслідування було встановлено, що 06.03. 2017року слідчим прокуратури Рівненської області у рамках кримінального провадження старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

У ході проведення службового розслідування також встановлено, що 20.01. 2017 року о 20:08 зі служби «102» до Рівненського ВП ГУНП надійшло повідомлення ОСОБА_3 про те, що 20.01. 2017 року о 20:00 по вул. Григоренка, 16, м. Рівне у нього виник конфлікт з невідомими, які, на його думку, хочуть заволодіти його мобільним телефоном.

Вказане повідомлення зареєстроване в ЖЄО Рівненського ВП ГУНП за №2526 від 20.01.2017 року(а.с.59).

Цього ж дня о 20:10 зі служби «102» до Рівненського ВП ГУНП надійшло повідомлення ОСОБА_7 про те, що по вул. Григоренка 16, м. Рівне, вона виявила громадянина, який шахрайським способом через «Нову пошту» заволодів її телефонами марки «Iphone 7» на суму 60 тис. грн.

Вказане повідомлення зареєстроване в ЖЄО Рівненського ВП ГУНП за №2527 від 20.01. 2017 року(а.с.59).

Відповідно резолюцій начальника Рівненського ВП ГУНП підполковника поліції Зелінського В.А., розгляд вказаних повідомлень доручено працівникам відділу кримінальної поліції.

Також, службовим розслідуванням встановлено, що 20.01. 2017 року приблизно о 21:30 у службовому кабінеті начальника Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області підполковника поліції Зелінського В.А. були присутні ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_10 (особи, які попередньо надіслали на адресу відділення «Нової пошти», що в с.Зоря Рівненського району, телефони марки «Iphone 7» на ім'я громадянина ОСОБА_11, з підробленим паспортом від імені якого ОСОБА_3 отримав вищезазначені матеріальні цінності, підмінивши їх на інші дешеві копії китайського виробництва) для з'ясування обставин. Під час цієї зустрічі громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були повернуті ОСОБА_3 телефони марки «Iphone 7», що у свою чергу послугувало тому, що потерпілі звернулися до керівництва відділу поліції із заявами про відсутність претензій.

Вищезазначені обставини також підтверджено поясненнями інспектора сектору превенції Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Сови М.О. від 07.04.2017 року, начальника Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Зелінського В.А. від 26.03. 2017 року(а.с.61, 62).

На підставі матеріалів службового розслідування, т.в.о. начальником полковником поліції В.П. Самчуком прийнято наказ від 30.05.2017 року №544 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивача (далі - наказ від 30.05.2017 року №544 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності")(а.с.7-9).

Так, п.1 вказаного наказу - за порушення службової дисципліни, пунктів 1,2 частини першої ст.18 Закону України "Про Національну поліції", Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-VI, керуючись статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію", статтями 2, 4, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, інспектора відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Рівненській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - звільнено зі служби в Національній поліції на підставі ч.1 п.6 ст.77 Закону України "Про Національну поліції".

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 16.06. 2017 року №133 о/с "По особовому складу" доведено до виконання зазначений вище наказ та відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII звільнено зі служби в поліції: за пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, інспектора відділу організації діяльності груп реагування УПД ГУНП в Рівненській області (далі - наказ) (а.с.6).

Підстава: наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 30.05.2017 року №544.

Не погоджуючись із п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 544 від 30.05. 2017 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та наказом від 16.06. 2017 року №133 о/с "По особовому складу", позивач звернувся до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11. 2016 року № 1179, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12. 2016 року за № 1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).

В п. 1 розділу I зазначено, що ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції (п.2 розділу I Правил).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07. 2015 року № 580 (далі - Закон України від 02.07.2015 року № 580).

Відповідно до ч.1 ст. 1 цього Закону, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону України від 02.07.2015 року № 580 встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до п.п. 1-2 ч.1 ст.18 цього Закону, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону(ч.1 ст.19 цього Закону України від 02.07.2015 року №580).

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України від 02.07.2015 року №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону України від 02.07.2015 року №580 передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначається Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, який затверджений Законом України від 22.02.2006 року №3460-VI(далі - Дисциплінарний статут).

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України(ст.1 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У ст.5 Дисциплінарного статуту зазначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Так, статтею 7 Дисциплінарного статуту визначені обов'язки осіб рядового і начальницького складу.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно із ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення, розроблено та затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена наказом МВС України від 12.03. 2013 року № 230, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04. 2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція).

У відповідності до п.2.1 вказаної Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення; повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення (п.п.2.2.2., 2.2.3.п.2.2. розділу II Інструкції).

Згідно із п.2.5. розділу II Інструкції, підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п.2.6. розділу II Інструкції ).

Так, судом встановлено, що на підставі п.2.6. розділу II Інструкції, наказом т.в.о. начальника ГУНП в Рівненській області № 442 від 13.03.2017 призначено службове розслідування щодо факту повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000009 інспектору відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Водночас, у зв'язку із закінченням місячного терміну проведення службового розслідування, у зв'язку з проведенням необхідних заходів у значному обсязі, т.в.о. начальника ВІОС УКЗ ГУНП майор поліції Д.Є. Поліщук 13.04. 2017 року подав рапорт на надання дозволу на продовження термінів проведення службового розслідування до 13.05.2017 року.

За наслідками службового розслідування 12.05.2017 року затверджено відповідний висновок.

А на підставі наказу ГУНП в Рівненській області від 30.05.2017 року №544 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", т.в.о. начальника підполковником поліції С.В. Волковим прийнято наказ від 16.06.2017 року №133 о/c "По особовому складу" про звільнення зі служби ОСОБА_3 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що при проведенні службового розслідування, відповідачем дотримано порядку та строків його проведення, передбаченого ст. 14 Дисциплінарного статуту та Інструкції.

Разом з тим, що стосується посилання ОСОБА_3 на відсутність доведеної його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та як наслідок безпідставності застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу(ст.14 Дисциплінарного статуту).

Суд звертає увагу, що поведінка ОСОБА_3 у відносинах з громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_10, які відбулися 20.01.2017 не відповідає етичним нормам поліцейського щодо формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також не сприяє посиленню авторитету та довіри громадян до поліції. Також, в матеріалах даної адміністративної справи, відсутні будь-які докази щодо спростування неетичних відносин з особами, які відбулася 20.01.2017 року за участю позивача.

Більше того, в ході службового розслідування ОСОБА_3 не надав жодних пояснень щодо обставин його діяння, які відбулася 20.01.2017 року. У судовому засіданні позивач та представник позивача також не надали, з цього приводу, жодних коментарів. Водночас, лише стверджували, що факт повідомлення про підозру - не є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та проступок було вчинено у позаслужбовий час.

Натомість, факт грубого порушення службової дисципліни та правил етичної поведінки працівником поліції ОСОБА_3 в частині неділових відносин позивача з цивільними особами, доводиться дослідженим в судовому засіданні висновком службового розслідування від 12.05.2017 року та поясненнями інспектора сектору превенції Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Сови М.О. від 07.04.2017 року, начальника Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Зелінського В.А. від 26.03. 2017 року.

Також порушенням позивачем правил етичної поведінки поліцейського підтверджено матеріалами оперативно-розшукових заходів, якими встановлено, що працівниками УВБ в Рівненській області ДВБ НПУ, спільно із працівниками прокуратури Рівненської області задокументовано двох працівників поліції (в тому числі ОСОБА_3), які за попередньою змовою, використовуючи службове становище, 18.01. 2017року у період часу з 09:15 по 09:30 у відділенні «Нової Пошти», що розташоване за адресою: вул. Нова, 3, с. Зоря, Рівненського району, шляхом підміни заволоділи двома мобільним телефонами марки «Iphone 7», на загальну суму 60000 грн., які у подальшому були реалізовані в м. Київ.

Згодом 20.01. 2017 року приблизно о 21:30 у службовому кабінеті начальника Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області підполковника поліції Зелінського В.А. були присутні ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_10 (особи, які попередньо надіслали на адресу відділення «Нової пошти», що в с. Зоря Рівненського району, телефони марки «Iphone 7») для з'ясування обставин. Під час цієї зустрічі громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були повернуті ОСОБА_3 телефони марки «Iphone 7», що у свою чергу послугувало тому, що потерпілі звернулися до керівництва відділу поліції із заявами про відсутність претензій.

Вищезазначені обставини також підтверджені наданими поясненнями інспектора сектору превенції Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області Сови М.О. від 07.04.2017 року, начальника Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Зелінського В.А. від 26.03. 2017 року.

Крім того, ухвалами суду від 18.09.2017 та 02.10.2017, з метою додаткового підтвердження чи спростування вказаних обставин, судом витребовувалися з матеріалів кримінального провадження № 00000009 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, пояснення потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10, щодо обставин, які відбулися 20.01.2017 року. Разом з тим, у зв'язку з відсутністю запитуваних матеріалів кримінального провадження у Рівненському районному суді Рівненської області та Рівненській місцевій прокуратурі суд, за клопотанням представника позивача, продовжив розгляд справи за наявними у ній письмовими доказами.

З огляду на обумовлене, дослідженими у даній справі доказами підтверджуються обставини щодо порушення позивачем правил етичної поведінки поліцейського та, відповідно, службової дисципліни. Наявність в діях позивача грубого дисциплінарного проступку підтверджується висновком службового розслідування, матеріалами службового розслідування та дослідженими в даній справі доказами.

Поряд з цим, суд не погоджується з посиланнями позивача та його представника на те, що вказані у висновку службового розслідування діяння позивача відбувалися у позаслужбовий час, та не можуть бути складовими дисциплінарного проступку, з огляду на наступне.

Так, поліцейський зобов'язаний неухильно професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва. Так, як в силу ч. 1 ст. 59 Закону України від 02.07.2015 року №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до ст.7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Вчинені дії позивачем підривають авторитет та довіру громадян до поліції, оскільки службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції.

Таким чином, особа, котра перебуває на службі повинна дотримуватися етичних норм, формування в собі почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність.

Забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей - є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

А тому, суд також критично оцінює позицію позивача з приводу того, що відносини позивача із цивільними особами мали місце в поза робочий час, то як наслідок безпідставним є застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Підсумовуючи все вищевикладене, відповідачем правильно встановлено, що позивач допустив порушення службової дисципліни котре виразилось в порушенні вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту, Правила етичної поведінки поліцейських.

При застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ відповідачем враховано суть діяння, обставини його скоєння, склад учасників надзвичайної події. Вид застосованого до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є співрозмірним із характером вчиненого дисциплінарного проступку.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що при винесенні спірних наказів від 30.05.2017 року №544 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", та від 16.06.2017 року №133 о/c "По особовому складу" про звільнення зі служби ОСОБА_3 у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби - відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, у строки та у спосіб передбачений законодавством України.

Як зазначено у ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи те, що у суду відсутні правові підстави для скасування спірних наказів та поновлення на посаді ОСОБА_3, а тому позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.06.2017 року до дня поновлення на роботі - не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач не довів суду обґрунтованості позовних вимог, а відповідач підтвердив правомірність своїх дій.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки, суб'єктом владних повноважень не надано суду жодного доказу щодо понесення витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то судові витрати із позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.