Справа № 683/905/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/905/17

Головуючий у 1-й інстанції: Завадська О.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

19 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України про зміну постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України, в якому просив змінити постанову серії АР № 921471 від 07 квітня 2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. та за малозначністю вчиненого звільнити його від адміністративної відповідальності за вказаною статтею, обмежившись усним зауваженням.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надавши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою серії АР № 921471 від 07 квітня 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він 07 квітня 2017 року о 10 год. 35 хв., керуючи транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN TOURAN", номерний знак НОМЕР_1 по вул. С. Бандери, 22 в м. Хмельницькому, рухався по смузі руху маршрутних транспортних засобів, що позначено дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху України.

Позивач, вважаючи, що вказаною постановою на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, звернувся з позовом до суду для її зміни.

Приймаючи оскаржуване рішення суд, першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення відповідачем не враховано особу правопорушника та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема, те, що дане правопорушення не потягло створення аварійної ситуації, а також, що позивач не працює, має на утриманні малолітню дитину, а тому судом застосовано положення ст. 22 КУпАП України та звільнено позивача від накладеного стягнення.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

За приписами ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Відповідно до п. 17.1 Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Положеннями ст. 222 КУпАП встановлено, що справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції, до переліку яких, зокрема, відносяться правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 126 КУпАП.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Розглядаючи доводи апелянта стосовно відсутності підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, обставинами, на які посилався позивач як підставу звільнення від відповідальності, є: визнання вини та щире каяття, відсутність негативних наслідків, а також той факт, що позивач не працює та має на утриманні малолітню дитину.

Норми ст. 22 КУпАП не передбачають визначення критеріїв малозначності вчиненого правопорушення, однак колегія суддів критично ставиться до позиції суду першої інстанції відносно можливості визнання малозначним у даній справі правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху через його вчинення з використанням джерела підвищеної безпеки - транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах, уповноваженим органом (посадовою особою) згідно з ст. 222 КУпАП є органи Національної поліції, які розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема щодо порушень за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В той же час, за приписами п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Тобто, суд першої інстанції при розгляді позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення по справі мав керуватися нормами КАС України, а не КУпАП, як це випливає із змісту оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення і не підпадають під юрисдикцію адміністративних судів.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги і ту обставину, що позивачем визнається факт вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, а відтак за правилами ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Таким чином, судова колегія вважає, що при винесені постанови про адміністративне правопорушення відповідачем вірно з'ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 122 КУпАП, що є співрозмірним виду та характеру вчиненого правопорушення. При цьому, посадова особа відповідача знаходилася при виконанні своїх службових обов'язків, оцінила докази по справі та винесла постанову в межах своїх повноважень та у спосіб встановлений законом, у зв'язку із чим підстави для зміни такої постанови відсутні.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення у справі та допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, прийняв рішення, яке підлягає скасуванню.

За приписами ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України задовольнити повністю.

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України про зміну постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України про зміну постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.