Справа № 127/15668/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/15668/17

Головуючий у 1-й інстанції: Жмудь О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити з 16.05.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з врахуванням всіх складових заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 5 629, 00 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 3 680, 00 грн., індексації заробітної плати в сумі 4 537, 38 грн., зазначених у довідці № 83 від 12.05.2017 з ОДПІ у Вінницькій області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 01 липня 2013 року по даний час позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 87 % суми заробітної плати.

16 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії, врахувавши суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації, які не були включені до складу заробітної плати з якої нараховувалася пенсія. До заяви було додано довідку про складові заробітної плати від 12.05.2017 № 83, видану Вінницькою ОДПІ, в якій зазначені суми вказаних виплат та на які нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Рішенням №196409 від 18.10.2016 управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці відмовило позивачу у проведені перерахунку пенсії посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213, відповідно до якого з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв'язку із чим з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, а відтак дії відповідача щодо відмови позивачу включити вказані суми до розрахунку розміру пенсії є протиправними.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент призначення позивачу пенсії) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оплату праці", в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналогічні положення містяться і в пп. 2.2.2 п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер незалежно від джерел фінансування, а відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2 Інструкції, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівникам (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 № 5-1 "Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670" затверджена форма довідки про складові заробітної плати, якою передбачено, що інші виплати до яких відносяться матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація, відпускні, компенсація за невикористану відпустку, лікарняні є складовими заробітної плати. При цьому чітко зазначено, що з усіх виплат, які вказані в цій довідці нараховуються і сплачуються страхові внески, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно із приписами ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Зі змісту пп. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати слідує, що суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Зі змісту наведених правових норм слідує, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно відсутності підстав для перерахунку розміру пенсії позивача, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як вбачається з довідки про складові заробітної плати, позивачу за період з липня 2011 року по червень 2013 року було нараховано та виплачено інші виплати в загальній сумі 13 847, 38 грн., з яких: індексація заробітної плати в сумі 4 537, 38 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань в сумі 3 680, 00 грн., матеріальна допомога на оздоровлення 5 629, 00 грн. На всі виплати, включені до довідки, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 5).

Однак вказані виплати не були враховані органом Пенсійного фонду України при визначені розміру пенсії позивачу.

За вказаних вище правових норм, колегія суддів вважає, що пенсія позивачу повинна обчислюватися із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звернення, у тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, які є іншими виплатами серед складових заробітної плати та на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вказаний висновок підтверджується, зокрема, постановами Верховного Суду України від 20.02.2012 по справі № 21-430а11 та від 04.03.2014 по справі № 21-3а14 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 року по справі №К/800/9362/17.

За вказаних вище правових норм, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що пенсія позивачу повинна обчислюватися із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звернення, у тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відносно доводів апеляційної скарги відповідача, які вказують на відсутність законодавчо встановленої можливості з 01.05.2016 проводити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За приписами п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213 (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зі змісту п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 вбачається, що з 01 червня 2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціальних законів, в тому числі і відповідно до Закону України "Про державну службу". При цьому, п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосується порядку призначення пенсій державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення та не регулює відносини щодо перерахунку вже призначеної пенсії у разі встановлення порушень з боку органів Пенсійного фонду при визначенні розміру такої пенсії.

Таким чином, судова колегія вважає необґрунтованим твердження апелянта щодо відсутності правових підстав з 01.05.2016 проводити перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки такий перерахунок пенсії спрямований на відновлення порушених прав позивача та не стосується набуття права на пенсійне забезпечення, у зв'язку із чим не суперечить вимогам п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213.

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що позивач набула право на пенсію у розмірі 87% від суми її заробітної плати відповідно до редакції ст. 37 Закону України "Про державну службу", яка діяла на момент призначення такої пенсії. Однак при обрахунку розміру даної пенсії відповідачем безпідставно не включено такі складові заробітної плати, як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексацію.

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на перерахунку її пенсії у розмірі 87 %, тобто зі збереженням того ж відсотка від розміру заробітної плати, який діяв на момент призначення пенсії, включивши до розміру заробітної плати, з якої призначається пенсія, суми: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації відповідно до довідки № 83 від 12.05.2017.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта стосовно необхідності застосування до спірних правовідносин редакції ст. 37 Закону України "Про державну службу", яка діє на даний час, оскільки призначення пенсії позивачу відбулося за чинності іншої редакції даної статті.

З врахуванням вищевказаного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 серпня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4