Справа № 810/772/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/772/17 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 6972-17 від 16.10.2015, визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ф» №494-23/2 від 10.03.2016, визнання протиправними дій Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з нарахування податкового зобов'язання ОСОБА_2 з транспортного податку за 2015 рік, згідно податкового повідомлення рішення № 6972-17 від 16.10.2015 .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу - автомобіля марки TOYOTA HIGHLANDER, рік випуску 2011, об'єм двигуна 3456 см3, державний № НОМЕР_1, дата реєстрації автомобіля 04.06.2011 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 виданий Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області).

16.10.2015 р., Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України позивачці було визначено грошове зобов'язання зі сплати транспортного податку за 2015 р. у розмірі 25 000 грн., що оформлене рішенням №6972-17. 10.03.2016 р., у зв'язку з невиконанням податкового повідомлення-рішення, Білоцерківською ОДПІ ОСОБА_2 було винесено податкову вимогу форми "Ф" № 494- 23/2 на вказану суму податкового боргу.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, вважаючи його таким, що підлягає скасуванню звернулась з відповідним позовом до суду.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.01.2016), встановлено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з приписами підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до статей 10 та 265 Податкового кодексу України транспортний податок є місцевим податком

Пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України встановлено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Рішенням Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області 31 сесії шостого скликання від 31.12.2014 "Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Узин" встановлений новий податок на майно - транспортний податок, та затверджено положення про транспортний податок.

Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності - згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Статтею 5 Податкового кодексу України визначено порядок співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, а саме: для регулювання відносин у сфері справляння податків і зборів, застосовуються поняття, правила та положення, які встановлено Податковим кодексом України.

Відповідно до частини третьої статті 27 Бюджетного кодексу України, закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються: не пізніше 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку планового бюджетного періоду; після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", згідно з яким з 01.01.2015 введено в дію "Транспортний податок", прийнятий 28 грудня 2014 року, тобто після 15 липня 2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Беручи до уваги, що податковим повідомленням - рішенням Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № 6972-17 від 16.10.2015 визначено суму податкового зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" позивачу за 2015 рік, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача з нарахування податкового зобов'язання ОСОБА_2 з транспортного податку за 2015 рік є протиправними, а податкове повідомлення - рішення № 6972-17 від 16.10.2015 таким, що підлягає скасуванню.

Позовна вимога про визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ф» №494-23/2 від 10.03.2016 є похідною від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 6972-17 від 16.10.2015, а тому також підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а рішення суду першої скасувати з постановленням нового про задоволення позовних вимог.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір на користь позивача має бути присуджений за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача по справі.

За приписами ч. 6 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі на користь ОСОБА_2 у розмірі 4032, 00 грн. (1920, 00 грн. за подання адміністративного позову (згідно квитанції №0.0.710883620.1 від 20.02.2017 року) + 2112, 00 грн. за подання апеляційної скарги (згідно квитанції №0.0.808066458.1 від 17.07.2017 року)).

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з нарахування податкового зобов'язання ОСОБА_2 з транспортного податку за 2015 рік, згідно податкового повідомлення рішення № 6972-17 від 16.10.2015 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області форми «Ф» № 6972-17 від 16.10.2015.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області форми «Ф» №494-23/2 від 10.03.2016.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у розмірі 4032, 00 грн. (чотири тисячі тридцять дві гривні 0 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку