Справа № 826/15943/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09 жовтня 2017 року 16:40 год. №826/15943/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Вовк І.Р.,

представників:

позивача: Базі Я.О., Крижановського І.В.; відповідача - Галицької Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" до Офісу великих платників податків Державної фіскаль-ної служби (далі - Офіс ВПП ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2016 №,

в с т а н о в и в:

ТОВ "Телко Україна" звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати проти-правним і скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу ВПП ДФС № від 06.10.2016 про нарахування штрафних санкцій у сумі 10087936,31 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що Закон України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", який набрав чи-нності з 01.01.2016 і яким внесено зміни до переліку платників акцизного податку, порядку реєстрації платником акцизного податку, об'єкту і бази оподаткування акцизним податком тощо, суперечить принципу стабільності, закріпленому в пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК, згідно з яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. У зв'язку з не дотриманням законодавцем принципу стабільності та згідно з презумп-цією правомірності рішень платника податків, закріпленою у пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4, п. 56.21 ст. 56 ПК, позивач вважає спірне грошове нарахування протиправним. Також зазначається про невідповідність оскаржуваного рішення принципу юридичної визначеності, у т.ч. нечіткості та неузгодженості податкового законодавства, посилаючись на ряд рішень Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), а саме у справах: "Серков проти України", "Щокін проти Украї-ни", "Yvonne van Duyn v. Home Office", "Барановський проти Польщі".

У письмових поясненнях від 12.12.2016 представник позивача стверджує про те, що у разі не дотримання законодавцем принципу стабільності при введенні нових податків чи внесенні змін до елементів податків, вони підлягають застосуванню у наступному бюджетно-му періоді, тому позивач діяв в силу своїх прав та обов'язків, оскільки здійснюючи господар-ську діяльність в рамках закону, знав, що починаючи з липня 2015р. до елементів будь-яких із податків не можуть бути внесені зміни, які б починали діяти вже 2016р.

У додаткових письмових поясненнях від 19.06.2017 представник позивача зазначає, що наказ Міністерства фінансів України від 25.02.2016 №218, яким затверджено форму зая-ви про реєстрацію платником акцизного податку, станом на 01.03.2017 не був доведений у встановленому законом порядку до відома платників податків і набрав чинності 12.04.2016.

Відповідачем подано заперечення, в яких він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність застосування штрафних санкцій, передбачених п. 117,3 ст. 117 ПК, у зв'язку із здійсненням позивачем операцій з реалізації пального без реєстрації пла-тником акцизного податку, що встановлено податковою перевіркою. Відповідач стверджує про те, що відповідні зміни до ПК були прийняті Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом, а відповідач є контролюючим органом і діяв відповідно до своїх пов-новажень, зокрема щодо здійснення контролю за додержанням податкового законодавства.

У додаткових письмових поясненнях від 07.12.2016 представник відповідача, посила-ючись на позицію Вищого адміністративного суду України у справі №826/18692/15 (К/800/10935/16), звертає увагу на те, що при співвідношенні загальної норми (пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК) і спеціальної норми (пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК) застосуванню підлягає остання, як норма, що містить конкретні правила щодо оподаткування акцизним податком.

У додаткових письмових поясненнях від 16.01.2017 представник відповідача зазначає, що у зв'язку із внесенням змін на офіційному сайті ДФС України публікувалися роз'яснення щодо застосування законодавчих нововведень. Представник відповідача вважає неналеж-ними доводи позивача щодо неспроможності, незнання та іншої аргументації своєї бездіяль-ності, а також посилається на ст. 68 Конституції України, згідно з якою незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Також представник відповідача зазначає про те, що період з 01.03.2016 до 01.04.2016 визнається як перехідний для реєстрації податкових нак-ладних/розрахунків коригування, що не стосується реєстрації платником акцизного податку.

Під час розгляду справи представники позивача підтримали позов з наведених у позовній заяві підстав, просили його задовольнити.

Представник відповідача не визнала позов, просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вста-новив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу від 12.09.2016 №688 і направлень від 12.09.2016 №640, №641, копії яких наявні у справі (т. 1 а.с. 71-73), та згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК відповідачем про-ведена фактична перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку та перевірки даних фактичних та/або за даними бухгалтерського обліку обсягів залишку пального станом на 01.03.2016, оформлена актом від 22.09.2016 №1509/28-10-41-03/32856918, копія якого наявна у справі (т. 1 а.с. 14-44, 78-108).

В акті зазначено про порушення позивачем пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК, а саме здій-снення підприємством операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку. З 01.03.2016 по 08.06.2016 вартість реалізованого пального склала 10087936,31 грн.

За результатами вказаної перевірки відповідачем встановлено порушення пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і п. 117.3 ст. 117 ПК прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.10.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 10087936,31 грн.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності податкового повідомлення-рішення про накладення штрафу.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавст-вом, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нараху-вання сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяль-ності, є контролюючий орган.

Пунктом 117.3 ст. 117 ПК визначено, що здійснення суб'єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб'єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Як зазначено в акті перевірки від 22.09.2016 №1509/28-10-41-03/32856918, згідно витя-гу з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального від 15.06.2016 № дата реєстрації позивача платником акцизного податку з реалізації пального в Реєстрі 09.06.2016. Згідно з даними оборотно-сальдових відомостей по рахунку 281 "Товари на складі", видаткових і податкових накладних за період з 01.03.2016 по 08.06.2016 позивачем було реалізовано нафтопродукти (код товару згідно УКТЗЕД: , , , , , , , ) загальною вартістю 10087936,31 грн.

Встановлені перевіркою і відображені в акті факти реалізації пального за період з 01.03.2016 по 08.06.2016, а також правильність розрахунку вартості пального позивачем не заперечувалися під час розгляду справи. Позивачем надано до суду засвідчені копії доку-ментів, які були використані під час перевірки і підтверджують реальність господарських операцій, яка сторонами по справі не заперечується, а також наведені в акті обставини отри-мання, зберігання, відчуження позивачем пального (т. 1 а.с. 174-244; т.т. 2, 3; т. 4 а.с. 1-149).

Оцінюючи доводи сторін щодо правомірності нарахування спірних штрафних санкцій, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

01 січня 2016 року набрали чинності зміни до ПК, внесені Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі - Закон №909), яким, серед іншого, розширено перелік платників акцизного податку за рахунок включення осіб, які здійснюють реалізацію пального (пп. 212.1.15 п. 212.1 ст. 212 ПК), визначено порядок їх реєстрації контролюючими органами (пп. 212.3.4 п. 212.1 ст. 212 ПК) та ін.

У частині запровадження акцизних накладних при реалізації пального, єдиного реєст-ру акцизних накладних та системи електронного адміністрування реалізації пального (ст.ст. 231, 232 ПК), зміни внесені до ПК Законом №909 набрали чинності з 01.03.2016 (п. 1 Прикінцевих положень Закону №909).

Згідно з пп. 212.3.4 п. 212 ст. 212 ПК особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місце-знаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

З огляду на те, що норми Закону №909 у частині акцизного податку вносять зміни до окремих його елементів, то суд вважає вірними доводи представників позивача щодо не додержання принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого у п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК, згідно з яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Разом з цим, суд не може погодитися з твердженням представників позивача про те, що, у разі прийняття Верховною Радою України закону, яким вносяться зміни до елементів податків і зборів, пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, такі зміни не підлягають застосуванню або відстрочуються, оскільки ПК таких норм не містить.

У контексті посилань представників позивача на презумпцію правомірності рішень платника податків, визначену у пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4, п. 56.21 ст. 56 ПК, а також на рішення ЄСПЛ щодо принципу юридичної визначеності, суд зауважує, що закон, а саме зміни до ПК у частині акцизного податку, які стосуються позивача, а також норма п. 117.3 ст. 117 ПК, на переконання суду, є чіткими для однозначного їх розуміння і виконання та не припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролю-ючих органів. При цьому не додержання принципу стабільності, на що посилаються представники позивача, не свідчить про суперечливість таких змін, а також не спростовує можливість платників податків передбачати свою поведінку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що після набрання чинності Законом №909 позивач, який здійснюватиме реалізацію пального, зобов'язаний був додержуватися вимог цього Закону, у т.ч. щодо обов'язкової реєстрації платником акцизного податку, та у разі допущення порушень - нести відповідальність, передбачену п. 117.3 ст. 117 ПК. У свою чергу відповідач, як контролюючий орган, уповноважений на здійснення контролю і нагляду за додержанням податкового законодавства.

Представники позивача стверджують, що позивач не міг подати заяву про реєстрацію платником акцизного податку, посилаючись на те, що наказ Міністерства фінансів України від 25.02.2016 №218, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.03.2016 за №405/28535, яким затверджена форма заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального, був офіційно опублікований і набрав чинності 12.04.2016.

Представник відповідач стверджує про те, що Система електронного адміністрування реалізації пального запрацювала з 01.03.2016 і позивач мав реальну можливість подати необ-хідну заяву з 01.03.2016, посилаючись на те, що на офіційному сайті ДФС України розміщу-валися відповідні роз'яснення, а платникам податків була забезпечена технічна можливість подання і прийняття заяв про реєстрацію платниками акцизного податку з 01.03.2016.

Оцінюючи аргументи сторін, суд зважає на те, що ні до набрання чинності вищевказаним наказом Міністерства фінансів України з 12.04.2016, а ні після, позивач, продовжуючи здійснювати операції з реалізації пального, не звернувся до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням із заявою про реєстрацію платником акцизного податку. Така заява, як вірно встановлено перевіркою, була подана лише 09.06.2016.

Також суд бере до уваги надану представником відповідача роздруківку з офіційного сайту ДФС України з розміщеною 26.02.2016 Прес-службою ДФС України статтею "Питання щодо реєстрації платниками акцизного податку з реалізації пального" (т. 1 а.с. 169), в якій зазначається про реєстрацію в органах ДФС протягом доби більше 1000 платників акцизного податку; роз'яснюється порядок заповнення і подання заяви про реєстрацію платником акцизного податку; повідомляється розміщення форми заяви на відповідному ресурсі тощо.

Крім того, дані реєстру платників акцизного податку з реалізації пального, який знахо-диться у відкритому доступі (https://cabinet.sfs.gov.ua/cabinet/faces/public/reestr.jspx), підтвер-джують, що на 01.03.2016 було зареєстровано понад 1000 платників акцизного податку.

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач не намагався зареєструватися платником акцизного податку перед початком здійснення операцій з реалі-зації палива, тому та обставина, що форма заяви була затверджена наказом, який набрав чинності з 12.04.2017, за наявності реальної можливості подати заяву і зареєструватися плат-ником акцизного податку з 01.03.2016, суд вважає недостатньою для висновку про відсут-ність підстав для притягнення до відповідальності. Доречним, за цих обставин, є посилання представника відповідача на положення ст. 68 Конституції України про те, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Також доречними є посилання представ-ника відповідача про те, що період з 01.03.2016 до 01.04.2016 визнається як перехідний для реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, що не стосується реєстрації платником акцизного податку.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що доводи позивача не спростовують встанов-лених перевіркою обставин, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, та висновків відповідача про порушення позивачем пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК і про наявність підстав для застосування штрафних санкцій, передбачених п. 117.3 ст. 117 ПК, з обґрунтованістю яких суд погоджується.

З огляду на встановлені обставини і наведені мотиви, суд дійшов висновку про право-мірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення і не вбачає підстав для визнання його протиправним та скасування, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 69-71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Телко Україна" у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України і може бути оскар-жена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з моменту отримання копії повного тексту постанови.

Суддя Д.А. Костенко