Справа № 336/5939/17
Суддя: Жупанова І. Б.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/5939/17
Провадження № 2-а/336/528/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Жупанової І.Б., при секретарі Палубінській К.М., з участю представника позивача Бурлаки О.В., відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Чохатаурі, Грузія.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.03.2017 року до Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області з питання щодо подальшого перебування на території України звернувся громадянин Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Чохатаурі, Грузія. Жодного документу, що посвідчує особу, вказаний громадянин надати не зміг, вказуючи на те, що паспорт, військовий квиток та водійське посвідчення втратив досить давно, із заявою про втрату документів до правоохоронних органів не звертався.

Зважаючи на факт відсутності у відповідача документів, що посвідчують особу та для її первинної ідентифікації, 30.03.2017 року Шевченківським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області було ініційовано запит до Консульства Грузії в м. Донецьк (із резиденцією в м. Києві). Вказаною дипломатичною установою були надані ідентифікаційні дані відповідача згідно інформації Агентства Грузії з розвитку державних сервісів та надана копія картки особи з фото.

В результаті бесіди з відповідачем було встановлено, що він прибув в Україну в 2000 році разом з сім'єю - дружиною ОСОБА_4 та донькою (обидві особи померли). Інших родичів на території України відповідач не має.

Відносно відповідача складений адміністративний протокол серії ПР МЗП № 136412 від 14.07.2017 року та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Постанову про накладення адміністративного стягнення відповідач не оскаржував, у встановлені строки штраф не сплатив.

З метою забезпечення виконання вимог частини 2 статті 308 КУпАП, Управлінням ДМС України в Запорізькій області 29.07.2017 року за вих. № 2316/7477-1 до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було направлено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно відповідача.

23.08.2017 року виконавчий документ був повернутий стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому документі не зазначено місце проживання чи перебування фізичної особи - боржника, адже відповідач є безхатченком. Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ був повернутий без прийняття до виконання.

15.07.2017 Шевченківським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянина Грузії ОСОБА_2, який був зобов'язана залишити територію України у термін до 25.07.2017 року.

Рішення про примусове повернення ОСОБА_2 супроводжувалось забороною подальшого в'їзду в Україну строком на три роки до 15.07.2020 року.

15.07.2017 року за вих. № 2316/6794 до Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області було направлено повідомлення про прийняття рішення про примусове повернення громадянина ОСОБА_2

Громадянин ОСОБА_2 належним чином був ознайомлений з даним рішенням, про що свідчить його підпис та повідомлений, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін. Крім того, зважаючи на відсутність паспортного документа, від відповідача було відібрано зобов'язання невідкладно звернутися до консульської установи для документування довідкою для повернення на Батьківщину.

На теперішній час громадянин Грузії ОСОБА_2 рішення про примусове повернення Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 15.07.2017 року не виконав, перебуває на території України як нелегальний мігрант, подальших підстав для законного перебування не має, не вживає заходів стосовно своєї легалізації, у нього відсутні кошти, необхідні для проживання в Україні, що в подальшому може призвести до порушення громадського порядку та вчинення злочинів, так як інших джерел існування у відповідача немає.

Позов обґрунтований тим, що рішення про примусове повернення ОСОБА_2 не виконав, продовжує злісно ухилятись від виконання такого рішення. ОСОБА_2 грубо порушує законодавство України, у зв'язку з чим має бути примусово видворений з України.

Разом з адміністративним позовом позивач подав до суду клопотання за змістом якого просить суд затримати громадянина Грузії ОСОБА_2 та помістити його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не оспорював зазначені в позові обставини, обґрунтованих заперечень проти задоволення позову не надав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Чохатаурі, Грузія, прибув на територію України у 2000 році разом із своєю сім'єю дружиною та донькою. Дружина відповідача померла у 2012 році, донька у 2014 році, малолітніх внуків відправили в дитячий будинок.

Також встановлено, що відповідач немає жодного документу, що посвідчує його особу, паспорт, військовий квиток та водійське посвідчення втратив досить давно, із заявою про втрату документів до правоохоронних органів не звертався, постійного місця проживання немає.

Позивачем 30.03.2017 року було направлено запит до Консульства Грузії в м. Донецьк (із резиденцією в м. Києві) та отримано відповідь, в якій зазначено ідентифікаційні дані відповідача згідно інформації Агентства Грузії з розвитку державних сервісів та надана копія картки особи з фото.

Оскільки відповідач незаконно перебуває на території Україні відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та постанова серії ПР МЗП №136412 від 14.07.2017 року якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., який він у встановлені законом строки не сплатив, у зв'язку з чим Управлінням ДМС України в Запорізькій області 29.07.2017 року за вих. № 2316/7477-1 до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було направлено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно відповідача, але виконавчий документ 23.08.2017 року був повернутий стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому документі не зазначено місце проживання чи перебування фізичної особи - боржника, адже відповідач є безхатченком.

Головним спеціалістом Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Бурлака О.В. 15.07.2017 року було прийнято рішення, яке затверджено начальником Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Шевченко О.В. про примусове повернення за межі України відповідача та зобов'язано його покинути територію України у термін до 25.07.2017 року. Вказане рішення про примусове повернення ОСОБА_2 супроводжувалось забороною подальшого в'їзду на територію України терміном на три роки до 15.07.2020 року.

З прийнятим рішення відповідач був ознайомлений під розпис та повідомлений про те, що у разі не виконання вищевказаного рішення до нього буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачені підстави щодо заборона щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства. Так, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Як було встановлено судом, відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за порушення порядку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та було прийнято рішення про примусове його повернення за межі України. Однак, самостійно у чітко визначені терміни відповідач територію України не покинув.

Крім того, судом встановлено, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. При розгляді даної справи жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до частини 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Не можуть застосовуватися взяття на поруки та застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та/або вчинення терористичної діяльності.

Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Згідно з частиною 7 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач порушив вимоги законодавства України, й відповідно до вимог частини 1 статті 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, перешкоджатиме проведенню процедури видворення та існує ризик його втечі, а тому вимогу про його видворення суд вважає обґрунтованою та клопотання про його затримання таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 6, 7, 8, 9, 69-71, 158-160, 161, 162, 163, 183-7, пунктом 5 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Чохатаурі, Грузія.

Клопотання Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області про затримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Чохатаурі, Грузія - задовольнити.

Затримати громадянина Грузії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Чохатаурі, Грузія та помістити його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк не більше шести місяців - тобто до 23.04.2018 року.

Роз'яснити Шевченківському РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, що строк затримання іноземця може бути продовжений за їх адміністративним позовом, що подається кожні три місяці, але не більше як на двадцять місяців.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Б.Жупанова

23.10.17