Справа № 815/2782/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

19 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2782/17

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представників:

- апелянта - ОСОБА_1;

- третьої особи ПП «Агрос-Юг» - Оксюти В.В.;

- третьої особи ДП «Украгросоюз» - Литвиненко Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року про залишення без розгляду її адміністративного позову до Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дій та скасування запису,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору:

на стороні позивача - ПП «Агрос-Юг», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

на стороні відповідача - ДП «Украгросоюз», Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року вищенаведений адміністративний позов залишений без розгляду, з підстав пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.99 КАС України.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову - про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Представник ПП «Агрос-Юг», підтримуючи доводи апеляції, вважав, що ухвала суду першої інстанції не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню, а справу належить повернути до того ж суду для продовження розгляду.

Представник ДП «Украгросоюз» проти задоволення скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники судового процесу в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Частина 1 ст.99 КАС України передбачає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Наслідки пропуску цих строків встановлені ст. 100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Отже, з урахуванням цього, належним способом захисту порушеного права є, зокрема, звернення до суду з позовом в межах строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Водночас аналіз позовних вимог ОСОБА_4 свідчить про порушення нею строків звернення до суду, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що 26 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ДП «Украгросоюз» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передала орендарю у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області загальною площею 6,50 га. Договір укладено строком на 5 років (т.1 а.с.53-54).

Пунктом 43 даного договору оренди землі передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію - Центр ДЗК при Держкомземі України.

10 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ДП «Украгросоюз» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 26 вересня 2007 року, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2018 року та змінено розмір орендної плати, інші умови договору залишено без змін (т.1 а.с.55).

На виконання договору орендодавцем та орендарем складено та підписано акт прийому-передачі земельної ділянки (т.1 а.с.56).

04 червня 2009 року договір оренди землі від 26 вересня 2007 року та додаткова угода від 10 вересня 2008 року, укладені між ОСОБА_4 та ДП «Украгросоюз», зареєстровано в Ананьївському райвідділі Одеської регіональної філії Державного підприємства Центр ДЗК Держкомземі України, про що в Державному реєстрі земель зроблено запис № 84 від 04 червня 2009 року.

Факт реєстрації договору оренди землі та додаткової угоди підтверджується Книгою записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, розділ 4 Записи державної реєстрації договорів оренди землі (т.1 а.с.219-221).

Відповідно до копії платіжної відомості на виплату грошей за земельний пай №14 від 10 червня 2016 року ОСОБА_4 отримувала кошти від ДП «Украгросоюз», як пайовик, що підтверджується її особистим підписом (т.1 а.с.57).

Зміст позовних вимог ОСОБА_4 складається в тому, що вона як орендодавець оскаржує державну реєстрацію договорів оренди, що була проведена 04 червня 2009 року з внесенням відповідного запису № 84 до Книги записів державної реєстрації договорів оренди.

Вважаючи, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, апелянт наполягає на тому, що лише в березні 2017 року вона дізналася про державну реєстрацію договору оренди землі від 26 вересня 2007 року.

Таку інформацію, як зазначає апелянт, вона отримала, ознайомившись з позовом ДП «Украгросоюз» про скасування рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25153305 від 08 жовтня 2015 року, яким зареєстровано право оренди земельної ділянки за ПП «Агрос-Юг» на підставі договору оренди земельної ділянки б/н від 03 березня 2015 року, укладеного з нею.

Досліджуючи питання поважності причин пропуску строку звернення позивача до суду, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно з ч. 1 ст.210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі», укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Єдині умови реєстрації договорів оренди земельних ділянок на час укладення їх позивачем були визначені Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, де в п. 14 встановлено, що датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

При цьому, законодавством не встановлено хто саме орендар чи орендодавець має звернутись до відповідного органу для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що своє волевиявлення на укладення договору оренди позивач як сторона правочину виявила у момент досягнення згоди з усіх його істотних умов, скріпивши договір підписом.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Про те, що договір оренди землі повинен бути зареєстрований в установленому законом порядку передбачено самим договором, оскільки саме після його підписання сторонами та державної реєстрації він набирає чинності.

Ствердження позивача, про те, що її невідомо було про реєстрацію договору оренди земельної ділянки, оскільки вона його не отримувала, не заснований на нормах законодавства.

Так, виходячи з приписів ч.2 ст.99 КАС України, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується, з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що позивачу при укладанні договору оренди було відомо, що він набирає чинності лише з моменту реєстрації і те, що вона не поцікавилася про дату його державної реєстрації свідчить про її халатність або небажання дізнатися, що не може бути поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Отже, в даному випадку, строк звернення позивача до суду починається з моменту, коли за обставинами справи її повинно було стати відомо про факт реєстрації.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У суді апеляційної інстанції, представник апелянта стверджувала про те, що позиція суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення позивачу строку звернення до суду в основному побудована на фактах отримання позивачем орендної плати.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом, оскільки аналізуючи законодавство, яке регулює оренду землі, суд намагався довести до позивача свою позицію про те, що відсутність державної реєстрації договору оренди свідчить про його нікчемність та відсутність між сторонами прав та обов'язків за договором.

Вирішуючи даний спір також необхідно звернутися до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, до справ «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії», в яких вказано, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення спірного питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 155, 196, 199, 200, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_4 до Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» про визнання протиправними дії та скасування запису - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова