Справа № 487/2695/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 487/2695/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Нікітін Д.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, в якому просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" - протиправними; зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як звільненому зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про поліцію", та виплачувати пенсію у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року визнані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" протиправними.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як звільненому зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про поліцію", та виплачувати пенсію у розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погоджуючись з даною постановою суду пенсійний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах національної поліції.

За наслідками проходження військово-лікарської комісії його визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час, про що видано свідоцтво про хворобу №45 від 19 лютого 2016 року.

Наказом Головного управління національної поліції в Миколаївській області №63 о/с від 30.03.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за частиною 1 пункту 2 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу).

У вересні 2016 року ОСОБА_1 взято на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, як особу, якій призначено пенсію за вислугу років в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 65% від грошового забезпечення.

Позивач не погоджується розміром призначеної йому пенсії, оскільки вважає, що остання, з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», повинна складати не 65% від суми грошового забезпечення, а 70%.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, так як свідоцтво про хворобу позивача є належним документом, який підтверджує наявність у нього захворювання, що зумовлює його непридатність до служби в поліції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року визначені правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно пункту 1.117 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

До того ж, вказаним порядком затверджено форму свідоцтва про хворобу (Додаток № 12), який містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби».

В ході судового розгляду встановлено, що позивач звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), що підтверджується відповідним наказом.

Водночас, підставою для звільнення позивача є свідоцтво про хворобу № 45 від 19 лютого 2016 року, що складене згідно форми, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року.

До того ж, до затвердженої форми вказаного свідоцтва не вносилось будь-яких змін, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліції», а тому вимога відповідача про необхідність наявності у такому свідоцтві інформації щодо непридатності особи до служби в поліції суперечить Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, а тому є протиправною.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, так як свідоцтво про хворобу позивача є належним документом, який підтверджує наявність у нього захворювання, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, а тому позивач має право на перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням наявності у нього 25 років 07 місяців 15 днів стажу.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2017 року у справі № 487/2695/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин