Справа № 820/2906/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р.Справа № 820/2906/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є. ,

при секретарі судового засідання - Ружинській К. О.,

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Синюшка С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2017р. по справі № 820/2906/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 624 від 08.06.2017 р. в частині оголошення догани інспектору СРПП Ізюмського ВП старшому лейтенанту ОСОБА_3

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 08.08.2017 року у задоволенні позову відмовив.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 05.04.2017 р. до ВІОС УКЗ надійшов рапорт т.в.о. начальника Ізюмського ВП полковника поліції Печерського О. В. від 05.04.2017 р. № 3691/119-81/01-2017 про те, що 04.04.2017 р. працівниками сектору кадрового забезпечення Ізюмського ВП в ході моніторингу мережі Інтернет було виявлено відео сюжет, в якому в темний час доби біля супермаркету «АТБ» у місті Ізюм відбулась бійка між двома чоловіками. Одним із учасників події був впізнаний інспектор сектору реагування патрульної поліції №1 Ізюмського ВП капітан поліції ОСОБА_6

Крім того, 05.04.2017 р. до УКЗ ГУНП в Харківській області надійшло анонімне звернення щодо подій, які мали місце 02.04.2017 р. в темний час доби біля супермаркету «АТБ» у місті Ізюм за участі працівника поліції.

Також, 07.04.2017 р. до УКЗ ГУНП в Харківській області надійшло звернення гр. ОСОБА_7 щодо конфліктної ситуації між ним та працівником поліції, яка переросла у бійку, що відбувалась 02.04.2017 р. в темний час доби біля супермаркету «АТБ» у місті Ізюм.

На виконання вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС України наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.04.2017 № 490 призначено службове розслідування, для встановлення працівників Ізюмського ВП, причетних до зазначеної події, а також наявності в їх діях або бездіяльності ознак дисциплінарного проступку, яке, в подальшому, було продовжене відповідним рапортом від 03.05.2017 р. до 30.05.2017 р.

Службовим розслідуванням було встановлено, що в ніч з 02.04.2017 на 03.04.2017 до чергової частини Ізюмського ВП надійшло повідомлення невідомої особи відносно водія автомобілю «Шкода Октавія»д.н. АХ 42-99, який знаходився стані алкогольного сп'яніння.

Старшим інспектором-черговим СРПП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області майором поліції Кравцовою О. В. при внесенні до журналу ЄО Ізюмського ВП за № 1711 вказаного повідомлення викривлено інформацію та не зазначено, що до події причетний працівник поліції на ім'я ОСОБА_6.

У подальшому було з'ясовано, що йде мова про інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Ізюмського ВП капітана поліції ОСОБА_6 у якого виникла конфліктна ситуація з громадянином ОСОБА_7, яка переросла у бійку.

Відповідач вказував, що, отримавши під час несення служби повідомлення від чергового Ізюмського ВП про те, що біля супермаркету «АТБ» знаходиться у нетверезому стані водій автомобіля «Шкода Октавія», якого затримали невідомі особи, ОСОБА_3, прибувши у складі групи реагування патрульної поліції на місце події, не провів у повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що опитаний під час проведення службового розслідування позивач зазначав про відсутність на місці події указаного в повідомленні транспортного засобу, водія і заявника під час прибуття групи реагування.

За результатами службового розслідування складено висновок, затверджений 30.05.2017 року начальником ГУНП в Харківській області, відповідно до якого, в діях окремих посадових осіб Ізюмського ВП виявлено низку порушень службової дисципліни.

У тому числі, було встановлено, що інспектором сектору реагування патрульної поліції Ізюмського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 порушено вимоги п.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 8.1 своїх функціональних обов'язків від 11.01.2017 № 404/219-81-2017, що виразилось у непроведенні у повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення.

На підставі висновку службового розслідування наказом ГУНП в Харківській області від 08.06.2017 № 624 працівників Ізюмського ВП, які допустили порушення службової дисципліни, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, в тому числі ОСОБА_3 - у виді оголошення догани.

З даним наказом позивач у частині, що стосувалась нього, не погодився та звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у ході розгляду справи належними та допустимими доказами будо доведено правомірність оскаржуваного в даній справі наказу.

Колегія суддів погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Положеннями частини 3 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.1 ст. 18 вищевказаного Закону визначені обов'язки поліцейського, а саме:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У п.4 Розділу 11 Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 року № 901-VIII, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Закону визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Положеннями ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом МВС України 12.03.2013 року № 230, (далі Інструкція № 230).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції № 230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами особи рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п. 3.2 Інструкції № 230 службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідачем було дотримано п. 3.2 Інструкції № 230, оскільки п.1 Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06.04.2017 № 490 про призначення службового розслідування чітко містить в собі вказівку про доручення проведення службового розслідування ст. інспектору ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області підполковнику поліції Діденку О. Г. та інспекторові ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області ст.лейтенанту поліції Єфремовій М. О.

При цьому, помилковою є думка позивача, що до складу осіб, які проводять службове розслідування має бути включений безпосередній начальник позивача. Інструкція передбачає участь безпосереднього начальника у службовому розслідуванні. Безпосередній начальник позивача був обізнаний щодо проведення в підрозділі службового розслідування, власноручно надавав пояснення та також був притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Згідно п. 8.1 та п. 8.4 Інструкції № 230 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Положеннями п.5.4 Інструкції № 230 визначено, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. Особа особи рядового і начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення ним службової дисципліни, яке виразилось у недотриманні п. 8.1 своїх функціональних обов'язків від 11.01.2017 № 404/219-81-2017,

Так, пунктом 8.1 визначено, що до функціональних обов'язків позивача, тому числі, належить забезпечення своєчасного ( у максимально можливий короткий термін) прибуття ГРПП на місце подій та проведення у повному обсязі невідкладних першочергових дій. При цьому, функціональними обов'язками такий термін рахується у похвилинному виразі.

Тобто, в даному випадку дисциплінарний проступок позивача полягав у непроведенні у повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування правопорушення.

При цьому, позивач зазначив про відсутність на місці події указаного в повідомленні транспортного засобу, водія і заявника під час прибуття групи реагування.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, дані обставини не звільняють інспектора сектору реагування патрульної поліції від обов'язку у повному обсязі провести невідкладні першочергові дії щодо документування вчиненого правопорушення, організувати установлення свідків, прикмет осіб, які вчинили правопорушення, вжити заходів щодо встановлення особи правопорушника та його затримання.

Проте, як встановлено в ході судового розгляду справи, такі дії позивачем проведено не було.

Під час судового розгляду справи в суді першої інстанції з пояснень представника відповідача встановлено, що в ході службового розслідування виявилось можливим встановити та опитати учасників вищезазначених подій (конфлікту інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Ізюмського ВП капітана поліції ОСОБА_6 з громадянином ОСОБА_7, який перейшов у бійку), свідків, отримати відеозаписи з камер спостереження а також необхідні документи. Обставини вищезазначеної події на теперішній час є предметом з'ясування у кримінальному провадженні. Також відповідач вказував, що неналежне реагування співробітників поліції на повідомлення громадян про правопорушення негативно впливає на авторитет поліції і знижує довіру населення до неї. Так, за фактом неналежного реагування на повідомлення про зазначену подію надійшло звернення на гарячу лінію Національної поліції України (N» 201801 від 04.04.2017).

Слід зауважити, що зазначена подія викликала великий суспільний резонанс в місті Ізюм.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про порушення позивачем службової дисципліни, яка полягає у порушенні п.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 8.1 своїх функціональних обов'язків від 11.01.2017 № 404/219-81-2017 та виразилась у непроведенні у повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, доводи позивача про те, що він не знав, що у відношенні до нього проводиться службове розслідування, спростовуються наданими особистими поясненнями ОСОБА_3 на бланку за формою, яка наведена в додатку до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Крім того, помилковим є довод позивача про незаконність спірного наказу через ту обставину, що службове розслідування проведено за фактом бійки працівника поліції ОСОБА_6 з іншим громадянином , а окремо за порушення саме ОСОБА_3 вимог Дисциплінарного статуту ніякого розслідування не проводилось з огляду на таке.

Так, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що у вказаному не вбачається порушення відповідачем норм чинного законодавства. Дане твердження є суб'єктивною думкою позивача. Водночас, службове розслідування проводилось з метою встановлення всіх працівників поліції, які прямо чи опосередковано мали відношення до подій які мали місце 02.04.2017 р. в темний час доби біля супермаркету «АТБ» у місті Ізюм.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що оскаржуваний наказ є правомірним, у зв'язку з чим відсутні підстави для його скасування.

З огляду на викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2017р. по справі № 820/2906/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 23.10.2017 р.