Справа № 823/1124/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1124/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Черкаської районної державної адміністрації про визнання незаконними рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Черкаської районної державної адміністрації про визнання незаконними рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального і порушенням норм процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення Черкаської райдержадміністрації від 10 липня 2017 року №1797/01-22 прийнято не у спосіб, що передбачений Земельним кодексом України.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Черкаської районної державної адміністрації з заявою про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9 га для зміни цільового призначення з лісогосподарського призначення на ведення особистого селянського господарства у приватну власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, до якої було додано копії паспорта, ідентифікаційного номеру та викопіювання земельної ділянки.

Листом відповідача від 10 липня 2017 року №1797/01-22 «Про результати розгляду заяви гр.ОСОБА_2.» позивача повідомлено, що у поданому пакеті документів відсутня довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) на означену земельну ділянку, що унеможливлює розгляд його заяви. Рекомендовано звернутись до місцевого центру надання адміністративних послуг та замовити довідку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що Черкаська районна державна адміністрація не є розпорядником земель, право на яку заявляє позивач в заяві від 26 червня 2017 року, що виключає можливість зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з п.«б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймають органи, визначені в ст.118 ЗК України. Розгляд клопотання зацікавленої особи у вирішенні зазначеного питання має прийматись у вигляді рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що чинним законодавством України встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, а також передбачено вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу зобов'язаний належним чином мотивувати причини такої відмови.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у його заяві від 26 червня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою було зазначено цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовні розміри та було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

З наявної в матеріалах справи копії листа Черкаської районної державної адміністрації від 10 липня 2017 року №1797/01-22 вбачається, що підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою визначено ненадання ОСОБА_2 довідки з державної статистичної звітності за формою 6-зем.

В той же час, подача довідки з державної статистичної звітності за формою 6-зем не передбачена ст.118 ЗК України, якою заборонено вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, відмову Черкаської районної державної адміністрації в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, оформлену листом від 10 липня 2017 року №1797/01-22, не можна вважати правомірною та такою, що є мотивованою належним чином, оскільки відповідачем не зазначено про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, іншої містобудівної документації, тощо, що може бути підставою для такої відмови у розумінні ст.118 ЗК України.

Крім того, відмова відповідача, оформлена листом від 10 липня 2017 року №1797/01-22, не є рішення суб'єкта владних повноважень, що має бути прийнято у відповідності до ч.7 ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Суд першої інстанції зазначає, що Черкаська районна державна адміністрація не є розпорядником земель, право на яку заявляє позивач в заяві від 26 червня 2017 року про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9 га зі зміною цільового призначення із лісогосподарського призначення на ведення особистого селянського господарства в приватну власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області.

Однак, наведена обставина не була підставою для відмови в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, оформленої листом Черкаської районної державної адміністрації від 10 липня 2017 року №1797/01-22.

В той же час, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. З огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з розгляду заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, розглянувши заяву ОСОБА_2 від 26 червня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не прийняв рішення у визначеному законодавством порядку, зокрема, відмова, оформлена листом від 10 липня 2017 року №1797/01-22, прийнята всупереч ч.7 ст.118 ЗК України, не була належним чином мотивована, що, в свою чергу, порушує права та інтереси позивача, колегія суддів приходить до висновку про протиправність відмови Черкаської районної державної адміністрації, викладеної в листі №1797/01-22 від 10 липня 2017 року, та наявності підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 26 червня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення, передбачене ч.7 ст.118 ЗК України, а саме надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Вимога позивача щодо зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду не підлягає до задоволення, оскільки у відповідності до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Зазначеною статтею КАС України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Разом з тим, колегія суддів на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення такої заяви з огляду на відсутність обґрунтувань щодо намагання відповідача не виконати таке рішення або затягувати його виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Черкаської районної державної адміністрації, викладену в листі №1797/01-22 від 10 липня 2017 року «Про результати розгляду заяви ОСОБА_2.».

Зобов'язати Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9 га із зміною цільового призначення із лісогосподарського призначення на ведення особистого селянського господарства в приватну власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області та прийняти відповідне рішення, передбачене ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук