Справа № 826/5550/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5550/17 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ Рітейл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГ Рітейл» (надалі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (надалі - Відповідач замінено на належного Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби) про скасування повністю податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові МГУ ДФС від 29.11.2016 року № , № , № , № , № , № , № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки контролюючого органу про заниження акцизного податку, викладені в акті перевірки ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства з огляду на те, що Позивачем у даному випадку за перевірений період не проводились операції щодо реалізації пального через автозаправні станції, а проводились операції щодо повернення пального через такі станції на умовах договорів зберігання, які в свою чергу згідно норм пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, не були об'єктом оподаткування акцизним податком.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано повністю податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові МГУ ДФС від 29.11.2016 року № , № , № , № , № , № , № .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що співробітниками Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «ВОГ Рітейл» () з питань повноти та достовірності декларування акцизного податку у деклараціях з акцизного податку у деклараціях з акцизного податку, поданих до Сокальського відділення Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період січень - березень 2016 року, Кам'янка - Бузького відділення Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період січень - березень 2016 року, ДПІ у м. Червонограді ГУ ДФС у Львівській області за період січень - березень 2016 року, Шевченківського відділення Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період квітень 2016 року, Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській власті за період січень - березень 2016 року, Яровівського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період січень - квітень 2016 року, Мостиського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період січень - квітень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 15.11.2016 року №349/28-06-14-00/37821544 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлені наступні порушення: п.п.213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п.215.3.4, п.п.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством занижено акцизний податок всього у сумі 6030063,05 грн.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

від 29.11.2016 року:

- №, яким збільшено суму акцизного податку в розмірі 361655,01 грн., з них за основним платежем в сумі 241 103,34 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 120 551,67 грн.;

- №, яким збільшено суму акцизного податку в розмірі 472706,60 грн., з них за основним платежем в сумі 315 137,73 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 157 568,87 грн.;

- №, яким збільшено суму акцизного податку в розмірі 983061,84 грн., з них за основним платежем в сумі 655 374,56 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 327 687,28 грн.;

- №, яким збільшено суму акцизного податку в розмірі 4929556,06 грн., з них за основним платежем в сумі 3 286 370,71 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 643 185,35 грн.;

- №, яким збільшено суму акцизного податку в розмірі 1247784,38 грн., з них за основним платежем в сумі 831 856,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 415 928,13 грн.;

- №, яким збільшено суму акцизного податку в розмірі 493 790,55 грн., з них за основним платежем в сумі 329 193,70 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 164 596,85 грн.;

- №, яким збільшено суму акцизного податку в розмірі 556540,13 грн., з них за основним платежем в сумі 371 026,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 185 513,38 грн.

Позивач вважає висновки акту перевірки безпідставними, незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам справи та податкове повідомлення-рішення неправомірним, а тому звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки, що ТОВ «ВОГ Рітейл» за місцем провадження діяльності, а саме АЗС за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Сілець, вул. Перехрестя, 2; Львівська область, Сокальський район, с. Сокаль, вул. Героїв УПА, буд. 19; Львівська область, Кам'янко-Бузький район, с. Сапіжанка, вул. Володимира Великого, 89; Львівська область, Кам'янко-Бузький район, смт Запитів, вул. Київська, буд. 201; Львівська область, Кам'янко-Бузький район, с. Великосілки, вул. Львівська, 2; Львівська область, м. Мостицька, вул. М. Грушевського, буд 52; Львівська область, Мостиський район, с. Баличі, вул. Львівська, буд. 4; Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Львівська, 2; Львівська область, Яворівський район, с. Глиниці, вул. Шевченка, 7; Львівська область, Яворівський район, с/р Краковецька, автодорога Львів - Краковець 67 км +230м; Львівська область, Яворівський район, с/р Рясне-руська, АЗС, дорога Львів - Яворів, км 9+100м (ліворуч); Львівська область, м. Червоноград, вул. Промислова, 2а; Львівська область, м. Червоноград, вул. Б.Хмельницького, буд. 63а; Львівська область, Городоцький район, с. Воля-Бартатівська, вул. Львівська, 33б; м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 291; м. Львів, пр. В. Чорновола, 107; м. Львів, пр. В. Чорновола, 10; м. Львів, вул. Замартинівська, 170а/вул. гетьмана І. Мазепи було подано до Контролюючих органів за місцем обліку декларації з акцизного податку за січень, лютий, березень, квітень 2016 року де податкове зобов'язання з реалізації пального задекларовано всього в сумі 7202355,00 грн.

Перевіряючими встановлено, що за січень, лютий, березень, квітень 2016 року на вищевказаних АЗС Позивачем всього мало бути задекларовано 13 232 418,05 грн.

Відповідно, контролюючий орган вважає, що позивачем занижене податкове зобов'язання з акцизного податку за січень, лютий, березень, квітень 2016 року всього в сумі 6030063,05 грн.

Контролюючим органом зроблено висновки, що між обсягом реалізованого пального (об'єктом оподаткування), задекларованого ТОВ «ВОГ Рітейл» за місцем реалізації на АЗС та обсягом реалізованого пального, встановленого на підставі даних фактичних перевірок та фізично відпущеного з даних АЗС є відхилення.

Відповідачем встановлено, що до декларацій з акцизного податку за період січень - квітень 2016 року ТОВ «ВОГ Рітейл» не в повному обсязі включено реалізацію пального, та відповідно перевіркою встановлено заниження по сплаті Позивачем акцизного податку за перевіряємий період.

Як вбачається з матеріалів справи, що в січні 2016 року позивачем було повернуто зі зберігання в місцях реалізації на вищевказаних АЗС нафтопродукти (пальне) в загальній кількості 1239650 літрів: Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМ-ГАЗ-ІНВЕСТ» згідно договору поставки № ШК228 від 12.05.2014 року та договору купівлі-продажу № С456 від 12.05.2014 року; Товариству з обмеженою відповідальністю «Клевер ПМ» згідно договору поставки № ШК245 від 21.07.2014 року та договору купівлі-продажу № С578 від 21.07.2014 року; Товариству з обмеженою відповідальністю «Донриво» згідно договору поставки № ШК368 від 04.08.2014 року та договору купівлі-продажу № С621 від 04.08.2014 року; Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіойл» згідно договору поставки №ШК239 від 16.06.2014 року та договору купівлі-продажу №С520 від 16.06.2014 року.

Повернення пального відбувалось на підставі типових договорів поставки та купівлі-продажу пального, копії яких досліджувались судом разом із видатковими накладними, та з яких вбачається, що додатково до основного зобов'язання постачальник (ТОВ «ВОГ Рітейл») зобов'язувалось зберігати проданий Товар до дати його відпуску на АЗС згідно умов договору. Згідно умов договору до ціни Товару входила також вартість його зберігання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в лютому, березні та квітні 2016 року різниця в об'єкті оподаткування виникла у зв'язку із відпуском Позивачем пального, отриманого завчасно на зберігання від ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС» згідно договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.2016 року.

Відповідно до п. 1.2. договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.2016 року майно вважається переданим на зберігання з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. При цьому, право власності на майно до зберігача не переходить. Асортимент та кількість майна, що передається на зберігання, погоджується сторонами в актах приймання-передачі на кожну окрему товарну партію майна (п. 2.1. Договору). Адреси місць зберігання Майна визначені в Додатку № 1 до договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.16 року, а саме є АЗС мережі «WOG».

На підставі підпункту 4.1.4. договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.2016 року зберігач зобов'язується відпускати зі зберігання Майно уповноваженим представникам поклажодавця (в тому числі безготівковим клієнтам поклажодавця) при пред'явленні ними смарт-карти, картки на пальне, паливних карток, відомості, тощо, шляхом заправки вказаних ними транспортних засобів, з одночасними проведенням такого відпуску через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведенні у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

У відповідності до п. 6.1 договору зберігач забезпечує повернення майна зі зберігання по терміналах зберігання негайно на вимогу уповноважених представників поклажодавця (в тому числі на вимогу безготівкових клієнтів поклажодавця), в порядку, визначеному даним договором, при пред'явленні уповноваженими представниками поклажодавця смарт-картки, картки на пальне, паливних карток, тощо. Зберігач здійснює повернення лише того майна, яке передане на зберігання поклажодавцем, і в тих об'ємах, що визначені у вимогах поклажодавця (уповноважених представників поклажодавця).

За умовами договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.2016 року повернення майна зі зберігання здійснюється шляхом заправки транспортних засобів уповноважених представників поклажодавця, з одночасним проведенням такого відпуску через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, з роздрукуванням відповідних розрахункових документів.

Згідно п. 6.3 договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.2016 року повернення майна зі зберігання підтверджується чеком РРО, а також чеком POS- терміналу зберігача (при передачі майна за смарт -картами та картками на пальне). За наслідками звітного місячного періоду, на підставі чеків РРО, POS-терміналу, сторонами складається зведений акт приймання-передачі майна зі зберігання у двох оригінальних примірниках - для зберігача та поклажодавця, який містить дані про кількість та асортимент майна.

Досліджуючи умови даного договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.2016 року, встановлено, що ТОВ «ВОГ Рітейл», як зберігачем, на підставі актів приймання-передачі майна зі зберігання за лютий, березень та квітень 2016 року до договору зберігання № 25/1-2 від 25.01.2016 року, було повернуто в лютому, березні та квітні 2016 року ТОВ «НАФТОТРЕЙД РЕСУРС», як поклажедавцеві, зі зберігання пальне через вищевказані АЗС в кількості 4565145 літрів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як встановлено судом першої інстанції, що відхилення між показниками загального обсягу відпуску пального, визначеного на підставі даних фактичних перевірок відображених в акті перевірки від 15.11.2016 року №349/28-06-14-00/37821544 за січень, лютий, березень та квітень 2016 року та показниками реалізації пального, які були задекларовані позивачем на підставі декларацій з акцизного податку в цьому ж періоді виникли у зв'язку із відпуском ТОВ «ВОГ Рітейл» пального суб'єктам господарської діяльності на умовах зберігання.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно з підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

За приписами підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 цього ж Кодексу у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; пальне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об'єктах громадського харчування, а також фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків.

Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Так, пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, відвантаження, фізичного відпуску товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що об'єктом оподаткування акцизним податком в даному випадку можуть бути виключно ті операції платника, які повністю відповідають усім ознакам такого визначення як "реалізація підакцизних товарів (продукції)".

Та зазначає, що ключовими ознаками, які в сукупності дають можливість зробити висновок про необхідність в оподаткуванні операцій платника з відпуску пального через мережу АЗС акцизним податком, - є наявність переходу права власності або права розпорядження на пальне та його фізичний відпуск.

На думку суду, абзацом 3 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, де визначено, що під реалізацією суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів слід також розуміти фізичний відпуск пального з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції, не виключається необхідність у застосуванні положень абзацу 2 даного підпункту де законодавцем визначено, що під реалізацією пального для цілей розділу VI цього Кодексу слід розуміти будь-які операції, які передбачають перехід права власності, або права розпорядження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що абз. 2 підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено виняток про те, що операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання не вважаються реалізацією пального.

Системний та порівняльний аналіз зазначених правових норм дає підстави суду дійти висновку про те, що за перевірений період акцизний податок підлягав сплаті виключно за операціями з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів де в тому числі відбувався перехід права власності (розпорядження) на пальне.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів приходить до висновку, що операції з відпуску пального, яке передане на зберігання згідно з договором, із наданням отримувачу фіскального звітного чека (повернення зі зберігання), не є об'єктом оподаткування акцизним податком, оскільки такі операції не відносяться до реалізації пального у розумінні абзацу другого підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу.

Отже, висновки Контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 15.11.2016 року №349/28-06-14-00/37821544, суперечать нормам податкового законодавства, що регулюють порядок нарахування та сплати акцизного податку, а відповідно заниження позивачем акцизного податку не знайшло свого підтвердження під час дослідження матеріалів справи.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо скасування податкових повідомлень-рішень, яким нараховане грошове зобов'язання з акцизного податку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо порушень порядку проведення перевірки, на які посилається позивач, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24.12.2010 року № 21-25а10 у справі за позовом ТзОВ and Goods L.T.D. до ДПІ у Калінінському районі м. Донецька, третя особа ДПА в Донецькій обл. про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, якщо платник податків вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, то він має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Тобто допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Так, пунктом 86.1 статті 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

У відповідності до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

При цьому, носієм доказової інформації є не лише акт перевірки, а й первинні документи, що складені за результатами відповідних господарських операцій, показання свідків та інші належні та допустимі докази, як ті, на які є посилання в акті спірної перевірки, так і ті, що надані сторонами або витребувані судом на виконання приписів статті 11 КАС України щодо офіційного з'ясування обставин справи. Отже, саме первинні документи, а не акт перевірки, є основним доказом.

З наведеного слід прийти до висновку, що процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки.

Вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки (зокрема, щодо надання відомостей про обставини спірних господарських операцій тощо), чи призвели порушення процедури призначення та/або проведення перевірки на встановлені обставини щодо відображення тих чи інших господарських операцій в податковому обліку тощо.

Відповідна позиція підтримується у рішеннях Вищого адміністративного суду України, зокрема, в ухвалі від 25.03.2015 року К/800/7132/13 (справа № 2а/0470/8608/12).

В акті перевірки зазначено, що з метою вручення копії наказу від 17.10.2016 року № 303 та пред'явлення направлень на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 17.10.2016 року №511 та №512, посадовими (службовими) особами Король Н.Б. та Мохнюком К.В., 19.10.2016 року, 26.10.2016 року та 02.11.2016 року було здійснено вихід на податкову адресу ТОВ «ВОГ Рітейл» () - м. Луцьк, вул. Кременецька, 38.

Під час виходів на податкову адресу ТОВ «ВОГ Рітейл» було з'ясовано, що Генеральний директор та головний бухгалтер Донських Вікторія Вікторівна перебувають у службовому відрядженні про що були надані копії відповідних наказів про направлення у відрядження, а інші посадові особи на які покладено функції щодо забезпечення проведення перевірки та надання необхідних документів були відсутні.

Про неможливість вручення наказу та направлень на проведення перевірки контролюючим органом були складені відповідні акти.

В акті перевірки також зазначено, що зважаючи на те, що посадовим особам ТОВ «ВОГ Рітейл» відомо про можливість проведення СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВОГ Рітейл» призначеної наказом від 17.10.2016 року № 303 із змістом якого посадові особи ТОВ «ВОГ Рітейл» обізнані, оскільки такий направлено поштою, (платник отримав 28.10.2016 року), та у зв'язку з ухиленням платника податків та його посадових осіб від пред'явлення їм направлень та наказів на проведення перевірки, службових посвідчень, що є порушенням вимог ст. 81 Податкового кодексу України, СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС має право приступити до проведення перевірки.

СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС направлено копію наказу від 17.10.2016 року № 303 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВОГ Рітейл» ()» листом від 26.10.2016р. № 278/28-06-47 «Про направлення наказу щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВОГ Рітейл» поштою з повідомленням про вручення (з оголошеною цінністю). Лист 26.10.2016р. №278/28-06-47 та наказ від 17.10.2016 року № 303 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВОГ Рітейл» ()» вручено законним (уповноваженим) представникам ТОВ «ВОГ Рітейл» 28.08.2016р.

Як вбачається з акту перевірки направлення від 17.10.2016 року №511 та №512 не пред'явлено позивачу.

Виходячи з норм податкового законодавства, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин та регулювали порядок проведення документальних перевірок, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем в даному випадку було порушено порядок проведення документальної виїзної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Абзацом 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

У відповідності до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно з п. 78.5 ст. 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з абз. 8 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що проведення в даному випадку документальної позапланової виїзної перевірки було можливе за умови, що до початку її проведення позивачу було вручено під розписку копію наказу про проведення такої перевірки, та проведення такої перевірки можливе було виключно за місцезнаходженням позивача чи місцем розташування його об'єкта права власності.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка проводилась не за місцезнаходженням позивача з 15.08.2016 року по 05.09.2016 року, а наказ про її проведення був надісланий поштою 29.08.2016 року та отриманий позивачем 31.08.2016 року, що є недотриманням пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України.

Проведення перевірки до вручення позивачу наказу на її проведення колегія суддів розцінює як грубе порушення прав останнього і за таких обставин приходить до висновку, що таке порушення є також окремою, самостійною підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 24 жовтня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.