Справа № 337/2861/17(2-а/337/216/2017)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 року справа № 337/2861/17(2-а/337/216/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Панченко О.М. Головко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити та нарахувати належний розмір пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням положень частини 1 статті 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобовязати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого частиною 1 статті 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 9%, починаючи з 06.02.2017, з дати призначення пенсії за віком. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: 640грн. судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність вимог позивача та відсутності підстав для їх задоволення, оскільки позивач мала підстав для призначення для призначення їй пенсії за віком, передбачені абзацом другим статті 26 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», проте права на нарахування підвищеного розміру пенсії у разі, якщо особа виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, мають особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого абзацом першим статті 26 цього Закону, тобто досягли 60 років. Позивач же на час звернення досягла 59 років, отже не набула права на призначення їй підвищеного розміру пенсії за віком із застосування частини 1 статті 29 цього Закону.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 06.02.2017 позивачу було призначено пенсію за віком, яку розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік. Позивач народилась 26 липня 1958 року та згідно статті 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для позивача передбачений загальний пенсійний вік 57

років. З заявою про призначення пенсії за віком позивач звернулась після досягнення нею 59 років, а саме в лютому 2017 року, саме з цього періоду вона отримує пенсі. за віком, тобто, позивачу було призначено пенсію на 18 місяців пізніше. Отже, відповідно до статті 29 Закону № 1058 вважає, що її пенсія повинна бути підвищена на 9% ( 18 місяців х 0,5% = 9%).

Вказує на безпідставність висновків суду першої інстанції, про те що позивач не досягла загального пенсійного віку, оскільки статтею 26 Закону № 1058 передбачено певне розмежування виходу на пенсію за віком залежно від дати народження, що в даному випадку становить для позивача 57 років, що в свою чергу являє собою загальний пенсійний вік відповідно до вказаного Закону.

Відповідач не скористався правом подати письмові заперечення на апеляційну скаргу.

У відповідності до вимог статті 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач з 17.10.2003 року перебувала на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, та пенсія їй була призначена за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти.

06.02.2017 року позивач звернулась до УПФУ в Хортицькому районі з заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2017 року задоволено позов ОСОБА_1, та зобовязано УПФУ здійснити їй перерахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - за 2014, 2015 та 2016 роки, з 06 лютого 2017 року, з урахуванням раніше виплаченої різниці. Постанова набрала законної сили.

Відповідно до змісту вказаної постанови, судом встановлено такі обставини.

З 20.10.2003 року виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено на підставі частини 2 статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з подальшим працевлаштуванням.

З 16.12.2003 року виплата пенсії позивачу була відновлена, що підтверджується протоколом №61006 від 16.12.2003 року.

В подальшому позивачу здійснювались перерахунки пенсії: з 26.01.2010 року протокол №146418, 22.04.2010 року розпорядження №122 /за новою формулою/, 29.11.2010 року розпорядження №161601 /призначено відповідно до нового закону/, 13.12.2010 року розпорядження №161601, 13.12.2013 року розпорядження №161601, 10.02.2017 року розпорядження №161601.

Відповідно до вказаних розпоряджень, перерахунки пенсії позивачу проводились через зміну стажу роботи та заробітку.

Згідно приписів частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, в редакції станом на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про перерахунок раніше призначеної пенсії при зверненні особи з відповідною заявою.

При цьому, відповідно до п.2.7 наведеного вище Порядку до заяви про перерахунок пенсії у зв'язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв'язку зі зміною кількості членів сім'ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (п.1.7 цього ж Порядку).

Положеннями частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

На підставі постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2017 управлінням здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням звернення позивача до органів Пенсійного фонду 06.02.2017.

07.07.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою про здійснення їй перерахунку пенсії за віком з застосуванням підвищення, передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 9%, починаючи з 06.02.2017 року.

Листом від 20.07.2017 позивачу розяснено, що пенсія їй виплачується відповідно до вимог чинного законодавства та перерахована згідно постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2017, і підстав для застосування положень частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію мають жінки, які народились з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року після досягнення 57 років.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними, зокрема, такого віку: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Отже, набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» повязано саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком.

ОСОБА_1 народилась 26 липня 1958 року, отже, отримала право на пенсію за віком відповідно до положень статті 26 Закону № 1058 у віці 57 років, тобто у 2015 році

За призначенням пенсії за віком на підставі Закону № 1058 позивач звернулась до управління пенсійного фонду 06.02.2017, при досягненні віку 59 років. Отже позивачу призначено пенсію за віком на 18 місяців пізніше.

Зважаючи на викладене, позивач має право на збільшення пенсії відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи, що пенсію за віком позивачу призначено 06.02.2017, тобто на 18 місяців пізніше після досягнення віку 57 років відповідно до статті 26 Закону № 1058. Отже розмір пенсії відповідачем повинен був бути визначений відповідно до статті 29 Закону №1058: із підвищенням пенсії на 9% (18 місяців х 0,5% = 9%).

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми законодавства, що регулюються спірні правовідносини, висновок суду першої інстанції про передчасність позовних вимог та відсутність підстав для обчислення пенсії позивачеві з урахуванням відсотку підвищення розміру згідно вимог статті29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме: судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а до останніх належать, зокрема витрати на правову допомогу.

За приписами частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір при звернення до суду та документально підтверджений, у розмірі 1344,00 грн. (640 грн. + 704 грн.) підлягає стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідача на її користь витрат, понесених у зв'язку з наданням йому правової допомоги у розмірі 1500,00 грн., на підтвердження понесення яких додано до позовної заяви договір про надання юридичних послуг №503 від 13.02.2017., розрахунок витрат та копію квитанції №503 від 01.07.2017.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

За змістом наведеної норми права, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З наданих документів вбачається, що позивачу надано правову допомогу у вигляді складання адміністративного позову (витрачений час - 3 год., оплата правової допомоги згідно квитанції 1500,00 грн.).

Разом з тим, відшкодування таких витрат не передбачено чинним законодавством, оскільки складання адміністративного позову не відноситься до окремих процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача понесених нею витрат на оплату правової допомоги.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нової постанови.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202,ст.ст. 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 серпня 2017 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням положень частини 1 статті 29 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого частиною першою статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 9%, починаючи з 06.02.2017 року дати призначення пенсії за віком.

Стягнути з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору суму у розмірі 1344,00 грн.

Відмовити у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до статті 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: О.В. Головко