Справа № 816/893/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2017-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/893/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

представника позивача - Корольова І.М. ,

представника відповідача - Марченка І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Джерело" Новосанжарської селищної ради до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2017 року Комунальне підприємство "Джерело" Новосанжарської селищної ради звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису від 17.05.2017 №1 про виконання законних вимог щодо усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що зазначені у приписі від 17.05.2017 №1 висновки відповідача щодо економічної необґрунтованості тарифів на послуги з централізованого водопостачання є безпідставними.

Вказував, що підставою для висновку про економічну необґрунтованість тарифу були встановлені перевіркою порушення позивачем вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 при його формуванні, однак відповідачем у спірному приписі не зазначено посилань на конкретні норми згаданих актів.

Звертав увагу на те, що відповідач за результатами перевірки безпідставно здійснив розрахунок річного обсягу підйому води виходячи із номінальної характеристики електронасосів без врахування періодичності роботи електронасосів та сезонної динаміки обсягів споживання води.

Крім того, стверджував, що позивачем у повній мірі дотримано вимоги пунктів 10-13 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869.

Також позивач акцентував увагу на тому, що при розрахунку тарифу на послуги з централізованого водопостачання на 2017 рік підприємством при плануванні ліцензованої діяльності враховані дані Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств, що фактично надавало відповідні послуги у 2012-2016 роках.

Відповідач позов не визнав, у наданих до суду письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому зазначив, що КП «Джерело» не є правонаступником Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств, а тому позивач при плануванні ліцензованої діяльності безпідставно врахував фактичні дані щодо роботи згаданого підприємства за останні п'ять років, які передують прогнозованому періоду. Звертав увагу на те, що позивачем не розроблений та не погоджений в установленому порядку річний план ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання.

Вказував на те, що витрати на електроенергію позивачем розраховані виходячи з запланованої ціни на рік 2,30 грн за 1 кВт, тоді як з 01.03.2017 вартість 1 кВт енергії складала 2,2872 грн.

Також позивачем у розрахунку тарифу помилково врахована надбавка майстру за інтенсивність у розмірі 20%, тоді як колективним договором КП «Джерело» передбачено надбавку у розмірі 12%.

Окрім іншого, відповідач зазначив, що при розрахунку витрат на повірку лічильників позивач виходив із загальної кількості споживачів та врахував не обладнані лічильниками об'єкти. Також позивач безпідставно врахував у тарифі витрати з поточного ремонту виходячи з Кошторису таких витрат за 2015 рік. До того ж, в адміністративних витратах позивачем передбачено витрати на опалення адмінприміщень газом, тоді як опалення відповідних приміщень здійснюється виключно дровами.

З урахуванням наведеного, відповідач стверджував про правомірність та обґрунтованість спірного припису /а.с. 30 -35, т. 1/.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

КП «Джерело» (ідентифікаційний код 40842653) зареєстроване як юридична особа 19.09.2016, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1 000831 /а.с. 15-17, т. 1/.

Рішенням виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 08.02.2017 №10 «Про внесенні змін та доповнень до рішення виконавчого комітету від 08.11.2016 №147 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг із централізованого водопостачання та вивезення твердих і рідких побутових відходів» КП «Джерело» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг із централізованого водопостачання терміном на 1 рік із 01.02.2017 /а.с. 69, т. 1/.

Рішенням дев'ятнадцятої сесії сьомого скликання Новосанжарської селищної ради від 23.03.2017 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води для населення, бюджетних установ та інших споживачів по Комунальному підприємству "Джерело" Новосанжарської селищної ради" встановлено зазначеному підприємству тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води для населення: при наявності засобів обліку води - 12,70 грн за м3, без засобів обліку води за нормами споживання: для громадян, які беруть воду з водозабірних вуличних колонок - 19,05 грн з однієї особи в місяць, для громадян, які беруть воду з дворових колонок - 31,75 грн з однієї особи в місяць, для громадян, які проживають в житлових будинках з водопроводом та каналізацією без наявності ванн - 52,07 грн з однієї особи в місяць, для громадян, які проживають в житлових будинках з водопроводом та каналізацією, обладнаних ваннами - 74,93 грн з однієї особи в місяць; для бюджетних установ - 18,50 грн за м3, для інших споживачів - 39,50 грн за м3 /а.с. 72, т. 1/.

У період з 11 по 12 травня 2017 року завідуючим сектору контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_3 проведено позапланову перевірку дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін КП «Джерело». Перевірку проведено на підставі наказу ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області від 05.05.2017 №149 /а.с. 51, т.1/, погодження Державної регуляторної служби України від 28.04.2017 №2891 /а.с. 146, т. 1/, направлення від 10.05.2017 №4 /а.с. 52, т. 1/.

Порядок та підстави проведення такої перевірки позивачем не оспорюються.

За результатами перевірки складено акт №2 перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін КП «Джерело» (надалі - акт перевірки) /а.с. 112-115, т.1/. Примірник акта отримано економістом КП «Джерело» ОСОБА_4 12.05.2017, при цьому від підписання акта перевірки посадова особа підприємства відмовилася, про що свідчать відповідні відмітки на примірнику акта перевірки /а.с. 115, т. 1/. Будь-яких зауважень, пояснень або заперечень щодо проведеної перевірки та складеного акта перевірки уповноваженою особою суб'єкта господарювання в акті перевірки не зазначено.

На підставі вказаного акта відповідач 17.05.2017 склав припис №1 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, в якому зазначено, що тариф на централізоване водопостачання для населення у розмірі 12,70 грн за м3, затверджений рішенням дев'ятнадцятої сесії сьомого скликання Новосанжарської селищної ради від 23.03.2017 №1, є економічно необґрунтованим та сформованим з порушенням до запровадженого способу регулювання і не може бути застосований при розрахунках зі споживачами з 01.05.2017, у зв'язку з чим позивача зобов'язано у місячний термін усунути порушення вимог Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме - провести розрахунки економічно обґрунтованих витрат на послугу з централізованого водопостачання та в триденний термін з моменту виконання припису повідомити Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про вжиті заходи /а.с. 116, т. 1/.

18.05.2017 позивач подав до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області заперечення на акт перевірки /а.с. 119-120, т.1/, за результатами розгляду яких Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області надіслано підприємству лист від 31.05.2017 №01-31/465 про відхилення заперечень /а.с. 134-136, т. 1/.

Не погодившись із приписом від 17.05.2017 №1, позивач оскаржив його до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб'єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення, регулюються Законом України "Про ціни і ціноутворення" від 21.06.2012 №5007-VI.

За змістом статті 16 Закону України "Про ціни і ціноутворення" органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов'язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Відповідно до підпункту 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно із пунктом 7 вказаного Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про ціни і ціноутворення" визначено, що уповноважені органи мають право, зокрема: проводити у суб'єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки: достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов'язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін; наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб /пункт 1/; вимагати від суб'єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін /пункт 5/; надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін /пункт 7/.

В силу положень частини 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно із частиною 8 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Аналіз наведених норм свідчить, що органи Держпродспоживслужби наділені повноваженнями здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, та у разі виявлення порушення вимог законодавства, видавати приписи щодо усунення порушень вимог законодавства.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-IV державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах, зокрема: регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) є одним із видів житлово-комунальних послуг за функціональним призначенням.

Відповідно до положень статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 30 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" державне регулювання цін/тарифів базується на такому основному принципі, як відповідність рівня цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Згідно із частиною 1 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення визначено Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (надалі - Порядок № 869).

Пунктом 2 названого Порядку визначено, що він застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб'єктів природних монополій, а також для суб'єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку таких тарифів.

Як встановлено судом, за результатами розгляду клопотання КП «Джерело» від 13.03.2017 №71 та наданих економічних розрахунків, пов'язаних з приведенням у відповідність складових витрат у собівартість послуг з централізованого водопостачання, рішенням дев'ятнадцятої сесії сьомого скликання Новосанжарської селищної ради від 23.03.2017 №1 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води для населення, бюджетних установ та інших споживачів по Комунальному підприємству «Джерело» Новосанжарської селищної ради» встановлено останньому тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води у таких розмірах:

для населення при наявності засобів обліку води - 12,70 грн за м3;

для населення без засобів обліку води за нормами споживання: для громадян, які беруть воду з водозабірних вуличних колонок - 19,05 грн з однієї особи в місяць, для громадян, які беруть воду з дворових колонок - 31,75 грн з однієї особи в місяць, для громадян, які проживають в житлових будинках з водопроводом та каналізацією без наявності ванн - 52,07 грн з однієї особи в місяць, для громадян, які проживають в житлових будинках з водопроводом та каналізацією, обладнаних ваннами - 74,93 грн з однієї особи в місяць;

для бюджетних установ - 18,50 грн за м3;

для інших споживачів - 39,50 грн за м3 /а.с. 72, т. 1/.

Однак, за результатами позапланової перевірки позивача встановлено, що вказані тарифи є економічно необґрунтованими та сформованими з порушенням запровадженого способу регулювання і не можуть бути застосовані при розрахунках зі споживачами з 01.05.2017.

При цьому відповідач виходив з того, що відповідні тарифи розраховані з порушенням вимог механізму формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 та вказав на такі обставини:

в порушення пункту 11 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення підприємством не розроблений та не погоджений в установленому порядку річний план ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання;

у ході проведення перевірки підприємством не надано розроблених та затверджених індивідуальних технологічних нормативів використання питної води (надалі - ІТНВПВ), проведеним підрахунком встановлено, що плановий обсяг реалізованої води складе 643216,77 м3, тоді як підприємством тариф розраховано виходячи з показника у 248337,1 м3;

при розрахунку тарифу позивачем запланована вартість електроенергії у розмірі 2,30 грн за 1 кВт, тоді як з березня 2017 року ціна склала 2,2872 грн з ПДВ;

відповідно до додатку №4 до Колективного договору КП «Джерело» надбавка за інтенсивність передбачена у розмірі 12%, тоді як у штатному розписі підприємства і у розрахунку тарифу за посадою майстра ураховано 20%;

при розрахунку витрат на повірку водяних лічильників передбачено кількість споживачів (населення) - 3604, тоді як за даними підприємства обладнані засобами обліку води лише 2534 абоненти;

до витрат поточного ремонту позивачем включені витрати у розмірі 241696,00 грн, виходячи з Кошторису по виконанню робіт з поточного ремонту водопровідного обладнання за 2015 рік, що суперечить пункту 10 Порядку;

в адміністративних витратах підприємством передбачено витрати на опалення адмінприміщень (з придбання природного газу) у розмірі 30791,00 грн, тоді як опалення приміщень здійснюється дровами.

Оцінюючи наведені твердження відповідача у сукупності зі встановленими у справі фактичними обставинами, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 10 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення здійснюється ліцензіатами відповідно до річних планів ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, у тому числі галузевих технологічних нормативів використання питної води на підприємствах водопровідно-каналізаційного господарства з урахуванням основних особливостей технологічних процесів конкретного виробництва, техніко-економічних розрахунків, кошторисів з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Пунктом 11 названого Порядку визначено, що річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (водопостачання, водовідведення) на підставі фактичних за останні п'ять років та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, зокрема:

зміни обсягів централізованого водопостачання та водовідведення в результаті економічного розвитку населеного пункту;

здійснення заходів щодо зменшення обсягу витрат на технологічні потреби у питній воді та її втрат у процесі виробництва і транспортування, оснащення приладами обліку використання водних ресурсів, виробництва та реалізації питної води, підвищення вимог щодо якості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення;

удосконалення технологічних процесів підйому та/або подачі води, транспортування і очищення води і стічних вод у результаті автоматизації та механізації виробництва, заміни амортизованих мереж і обладнання, застосування енергозберігаючих технологій;

підвищення рівня організації виробництва та поліпшення умов праці у зв'язку з удосконаленням операційно-виробничого планування, систем управління, поліпшенням матеріально-технічного забезпечення господарської діяльності та вимог щодо економії паливно-енергетичних ресурсів.

Річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення погоджуються в установленому законодавством порядку.

За приписами пункту 12 Порядку розрахунки тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення проводяться шляхом ділення суми річних планованих витрат повної собівартості та річного планованого прибутку на планований річний обсяг централізованого водопостачання та водовідведення, визначений річними планами згідно з пунктом 11 цього Порядку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області від 26.01.2017 №9 «Про затвердження річного плану ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Джерело» Новосанжарської селищної ради» затверджено річний план ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення КП «Джерело» Новосанжарської селищної ради /а.с. 190 - 191, т. 1/.

При цьому представники позивача не змогли пояснити з яких підстав відповідний план не був наданий у ході проведення позапланової перевірки, а був наданий лише до заперечень на акт перевірки /а.с. 119 - 120 , т. 1/. У свою чергу свідком ОСОБА_3 в ході розгляду справи підтверджено, що на перевірку підприємством надано лише річний план реалізації питної води на 2017 рік /а.с. 83, т. 1/, а річний план ліцензованої діяльності не надавався.

Щодо змісту річного плану ліцензованої діяльності судом із пояснень представників позивача з'ясовано, що під час його розробки КП «Джерело» Новосанжарської селищної ради враховано дані за 2012-2016 роки, надані Новосанжарським селищним комбінатом комунальних підприємств, оскільки останнє підприємство надавало послуги з централізованого водопостачання упродовж зазначеного періоду.

У свою чергу, представник відповідача стверджував, що оскільки КП «Джерело» створене у вересні 2016 року, а виконавцем з надання послуг централізованого водопостачання на території Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області визначене лише з 01.02.2017, то у позивача були відсутні підстави для врахування даних діяльності Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств. При цьому представник відповідача також зауважив, що позивач не є правонаступником Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств.

З даного приводу суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень пункту 11 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення річні плани ліцензованої діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення складаються окремо за видами такої діяльності (водопостачання, водовідведення) на підставі фактичних за останні п'ять років та прогнозованих обсягів централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів.

Беручи до уваги те, що позивач фактично визначений виконавцем щодо надання того самого виду послуг, які упродовж 2012-2016 років надавались Новосанжарським селищним комбінатом комунальних підприємств, суд погоджується з позицією позивача та вважає за можливе застосування даних про фактичні обсяги водопостачання, здійснені попереднім виконавцем таких послуг.

Водночас суд зазначає, що річний план ліцензованої діяльності КП «Джерело» складено на підставі письмової інформації Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств щодо об'ємів реалізації води /а.с. 187, т.1/, при цьому будь-яких документів, що свідчили б про врахування укладених із споживачами договорів та інших техніко-економічних факторів, як передбачено приписами пункту 11 Порядку № 869, позивачем не надано.

Крім того, суд враховує, що обсяги піднятої води насосними станціями (поданої води в мережу) в річному плані ліцензованої діяльності зазначено КП «Джерело» без будь-якого документального підтвердження. При цьому, обсяг піднятої води за 2015 рік вказано 257,8 тис. куб. м, натомість за даними звіту за формою 7-гр (підземні води) (річна) Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств за 2015 рік, який також враховано КП «Джерело» під час розробки індивідуальних технологічних нормативів використання питної води /а.с. 1 - 34 , т. 2/, обсяг видобутої води за 2015 рік склав 311, 448 тис. куб. м /а.с. 125, т.3/. Звітів за формою 7-гр (підземні води) (річна) Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств за 2012 - 2014, 2016 роки позивачем на вимогу суду не надано.

Представниками позивача в ході розгляду справи пояснено, що під час розробки річного плану ліцензованої діяльності КП «Джерело» на 2017 рік обсяги піднятої води обраховано шляхом додавання до обсягів реалізованої води втрат води, які обчислювалися приблизно до 20 % від обсягу реалізованої води. Однак із річного плану ліцензованої діяльності вбачається, що втрати та не обліковані витрати питної води склали близько 25 % від обсягів реалізованої води, при цьому будь-які документи на підтвердження саме такого розрахунку втрат води позивачем до суду не надано.

Також суд акцентує увагу на тому, що аналіз положень Порядку розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, затвердженого наказом Мінрегіонбуду від 25.06.2014 №179, свідчить, що втрати води визначаються від обсягів піднятої води, а не реалізованої води.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розрахунки показників у річному плані ліцензованої діяльності КП «Джерело» на 2017 рік, в тому числі визначення середнього за 5 років показника реалізації води в розмірі 248, 3 тис. куб. м , не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та документально не підтверджені.

Зі змісту розрахунку вартості послуги централізованого водопостачання по КП «Джерело» /а.с. 75, т. 1/ вбачається, що планова виробнича собівартість на 2017 рік позивачем розрахована у розмірі 3014815,00 грн, з них: заробітна плата - 677371,00 грн, єдиний внесок 22% - 149022,00 грн, витрати на електроенергію 812864,00 грн, поточний ремонт - 510444,00 грн, повірка водяних лічильників - 93139,00 грн, інші витрати - 76648,00 грн, витрати на збут - 44748,00 грн, адміністративні витрати 430654,00 грн, загальновиробничі витрати - 219925,00 грн. З урахуванням наведеного, позивачем визначена собівартість постачання 1 м3 холодної води у розмірі 12,14 грн. (3014815 /248337,1 м 3 ).

Як встановлено судом, позивачем не обґрунтовано правомірність визначення показника реалізації води в розмірі 248, 3 тис. куб. м.

Крім того, суд бере до уваги, що на час розрахунку тарифів з централізованого водопостачання КП «Джерело» було розроблено та погоджено у встановленому законодавством порядку поточні індивідуальні технологічні нормативи використання питної води, в яких встановлено показники втрат та технологічних витрат води із розрахунку фактичної кількості піднятої води 311,448 тис. куб. м на рік /а.с. 1 - 34, т.2/, однак зазначені дані підприємством під час визначення обсягів реалізації води та визначення собівартості постачання води не враховано .

Водночас за змістом пункту 2 розділу І Порядку розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, затвердженого наказом Мінрегіонбуду від 25.06.2014 №179, індивідуальні ТНВПВ (далі - ІТНВПВ) - технологічні нормативи використання питної води, установлені для кожного підприємства окремо.

В силу положень розділу ІІІ названого Порядку, ІТНВПВ поділяються на поточні та перспективні ІТНВПВ. Поточні ІТНВПВ застосовуються для: планування й організації контролю за водогосподарською діяльністю; визначення обсягів реалізації послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для визначення їх собівартості та тарифів на ці послуги; визначення нормативних обсягів використання питної води підприємством; визначення додаткових об'ємів питної води та стічних вод, які надходять до системи водовідведення понад обсяги реалізації послуг з централізованого водовідведення; обґрунтування потреби у воді для отримання дозволів на спеціальне водокористування.

Поточні ІТНВПВ не повинні перевищувати значень поточних галузевих ТНВПВ, встановлених у розділі II цього Порядку, крім випадку, передбаченого підпунктом 3 пункту 10 розділу III цього Порядку.

Поточні ІТНВПВ технологічних витрат визначаються з урахуванням особливостей підйому, виробництва питної води, транспортування води, збору та очищення стічних вод, передбачених у технологічному регламенті підприємства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що собівартість постачання води не є економічно обґрунтованою з огляду на використання показника обсягу реалізації води у розмірі 248, 3 тис. куб. м.

З приводу посилань відповідача на те, що позивачем у ході проведення перевірки не надано ІТНВПВ суд зауважує, що заслухана у якості свідка завідувач сектору контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_3 підтвердила, що посадовими особами КП «Джерело» зазначалося про наявність ІТНВПВ, однак останні надані лише після перевірки до заперечень.

Водночас здійснений перевіряючим розрахунок обсягу реалізованої води у розмірі 643 216,77 куб. м, виходячи із річного обсягу підйому води у розмірі 836181,8 м3, визначеного на підставі даних про номінальну подачу води в час кожною зі свердловин та з урахуванням відхилення у 10%, зазначеного у паспортах на насоси, судом також не може бути визнаний обґрунтованим.

Так, КП «Джерело» розроблено та погоджено у встановленому законодавством порядку поточні індивідуальні технологічні нормативи використання питної води, які в силу вимог Порядку розроблення та затвердження технологічних нормативів використання питної води підприємствами, які надають послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення, підлягають застосуванню для визначення обсягів реалізації послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для визначення їх собівартості та тарифів на ці послуги.

На підставі зазначених ІТНВПВ позивачем 14.12.2016 одержано дозвіл на спеціальне водокористування строком дії до 14.12.2021 із встановленим лімітом забору свіжої води з підземних вод у розмірі 745,694 тис.м3/рік, 2081,670м3/добу /т. 1, а.с. 70-71/.

За таких обставин розрахунок відповідача річного обсягу підйому води у розмірі 836181,8 м3 не узгоджується із лімітом забору води, передбаченим дозволом на спеціальне водокористування.

Крім того, як пояснили представники позивача, загалом КП «Джерело» використовує одинадцять свердловин, що обладнані насосами п'яти різних типів, які не працюють цілодобово, а здійснюють подачу води при виникненні потреби по мірі використання добутих об'ємів споживачами, що не було враховано відповідачем.

За таких обставин, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що здійснений відповідачем розрахунок обсягу реалізованої води у розмірі 643 216,77 куб. м є необґрунтованим. Водночас в ході розгляду справи також не підтверджено обґрунтованість відповідного показника, застосованого позивачем.

Відносно встановлених перевіркою порушень щодо врахованих КП «Джерело» сум річних планованих витрат повної собівартості під час формування тарифу на централізоване водопостачання, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 14 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення планування витрат, що включаються до повної собівартості централізованого водопостачання та водовідведення, здійснюється з урахуванням планованих витрат з операційної діяльності та фінансових витрат, пов'язаних з основною діяльністю. Плановані витрати групуються відповідно до стандартів бухгалтерського обліку, затверджених Мінфіном.

До планованих витрат операційної діяльності включаються: планована виробнича собівартість централізованого водопостачання та водовідведення; плановані адміністративні витрати, витрати на збут, інші витрати з операційної діяльності, пов'язаної з централізованим водопостачанням та водовідведенням.

Відповідно до пункту 15 названого Порядку, планування витрат здійснюється із застосуванням нормативного методу на підставі державних і галузевих нормативів використання матеріальних та паливно-енергетичних ресурсів, норм з оплати праці, нормативів витрат з управління та обслуговування виробництва.

Витрати, об'єктивне нормування яких неможливе, плануються з урахуванням економічно обґрунтованих витрат за попередній рік, прогнозу індексів зміни цін виробників промислової продукції та на підставі кошторисів.

За висновками перевірки при розрахунку тарифу позивачем заплановано вартість електроенергії у розмірі 2,30 грн за 1 кВт, тоді як з березня 2017 року ціна склала 2,2872 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 22 Порядку № 869 до складу планованої виробничої собівартості включаються: прямі матеріальні витрати: витрати, пов'язані з використанням електроенергії для технологічних потреб, що визначаються виходячи з обсягів підйому та/або подачі води, пропускання стічних вод, їх очищення, норм питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів, установлених відповідно до галузевих нормативів та вимог законодавства з урахуванням особливостей технологічних процесів, які застосовуються на відповідному підприємстві, діючих цін (тарифів) на паливно-енергетичні ресурси.

Згідно із пояснюючою до розрахунку планових витрат на послугу з централізованого водопостачання КП «Джерело» кількість електроенергії прийнято по середньому за останні 5 років (2012 - 2016) у розмірі 353 419 кВт на рік, та, враховуючи вартість 2,30 грн, визначено витрати у сумі 812864 грн /а.с. 76, т.1/.

Разом з цим, суд погоджується із твердженням відповідача, що позивачем не обґрунтовано розмір запланованої ціни електроенергії у 2,30 грн за 1 кВт, адже вартість електроенергії з 01.03.2017 ПАТ «Полтаваобленерго» визначена у розмірі 2,2872 грн. /а.с. 176, т. 1/.

Крім того, визначення КП «Джерело» кількості електроенергії в середньому за останні 5 років (2012 - 2016) на підставі письмової інформації про середню кількість використаної електроенергії на підйом води за 2012-2016 роки, наданої Новосанжарським селищним комбінатом комунальних підприємств /т. 1, а.с. 124/, не ґрунтується на вимогах Порядку № 869, оскільки за змістом пункту 15 вказаного Порядку витрати, об'єктивне нормування яких неможливе, плануються з урахуванням економічно обґрунтованих витрат за попередній рік. Крім того, використання інформації іншого підприємства без підтвердження її документами бухгалтерського обліку для планування власних витрат не може бути визнано обґрунтованим.

Натомість відповідачем здійснено розрахунок кількості електроенергії виходячи зі звіту про фактичну кількість спожитої електроенергії за період з 18.01.2017 по 18.02.2017 /а.с. 92, т. 1/ , який надано на перевірку позивачем.

У пояснюючій до витрат в розрахунку адміністративних витрат при визначенні вартості електроенергії КП «Джерело» враховано середнє використання електроенергії в приміщенні контори за 5 років (2012 - 2015 рр) 10394 кВт, у зв'язку з чим витрати склали 23906 грн (10394 х 2,30) /а.с. 78, т.1/, а згідно із пояснюючою до допоміжних виробничих витрат підприємством також враховано середнє використання електроенергії в підсобних приміщеннях за 5 років 11880 кВт, і витрати склали 27 324 (11880 х 2,30) /а.с. 80, т.1/, при цьому будь-які документи, на підставі яких позивачем обраховано середнє використання електроенергії, до суду не надано.

Таким чином, в ході розгляду справи підтверджено, що витрати, пов'язані з використанням електроенергії, враховані позивачем при формуванні тарифу на централізоване постачання холодної води, не є економічно обґрунтовані.

Відносно встановленого перевіркою порушення, що відповідно до додатку №4 до Колективного договору КП «Джерело» надбавка за інтенсивність передбачена у розмірі 12%, тоді як у штатному розписі підприємства і у розрахунку тарифу за посадою майстра ураховано 20%, суд враховує наступне.

За змістом пункту 22 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення до складу планованої виробничої собівартості включаються прямі матеріальні витрати, зокрема, прямі витрати на оплату праці (заробітна плата та інші виплати працівникам, безпосередньо залученим до технологічного процесу централізованого водопостачання та водовідведення) відповідно до Закону України "Про оплату праці":

- основна заробітна плата виробничого персоналу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування), тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для керівників, фахівців, технічних службовців;

- додаткова заробітна плата за працю понад установлені норми, трудові досягнення, особливі умови праці у вигляді доплат і надбавок до тарифних ставок і окладів (за роботу у важких та шкідливих умовах, надурочний час, святкові, неробочі та вихідні дні, нічний час, класність, керівництво бригадами, інші виплати, встановлені законодавством), премій, пов'язаних з виконанням виробничих завдань і функцій, та компенсаційних виплат (за невідпрацьований час, включаючи основні та додаткові відпустки, виконання державних і громадських обов'язків, інші виплати, встановлені законодавством);

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати виробничому персоналу (винагороди за підсумками роботи за рік, вислугу років у галузі, інші виплати, встановлені законодавством).

Згідно із поясненнями представників позивача наказом КП «Джерело» від 12.06.2017 №7 майстру водопроводу ОСОБА_5 встановлена надбавка за високу професійну майстерність у розмірі 20% посадового окладу /т. 1, а.с. 123/. У штатному розкладі підприємства дана надбавка відображена помилково у графі «за інтенсивність праці» /т. 1, а.с. 81/. За змістом штатного розкладу, введеного в дію з 21.03.2017, розмір надбавки майстру зменшено до 15% /т. 1, а.с. 82/. Однак, оскільки плановий тариф на 2017 рік розроблено з урахуванням відомостей станом на 13.03.2017, то позивачем врахована відповідна надбавка у розмірі 20%.

Наказом від 12.05.2017 № 48 виправлено відповідні помилки у штатному розкладі /а.с. 63, т.2/.

Відповідно до положень додатку № 4 до Колективного договору КП «Джерело» надбавки за високу професійну майстерність можуть встановлюватися у розмірі до 50 % посадового окладу /а.с. 65, т.1/.

Таким чином, встановлена майстру надбавка за інтенсивність у розмірі 20% є складовою планової виробничої собівартості тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач правомірно включив до розрахунку планової виробничої собівартості згадану надбавку.

Стосовно розрахунку позивачем витрат на повірку водяних лічильників, суд звертає увагу на такі обставини.

За змістом пункту 24 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, зокрема, витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата.

Відповідно до пояснюючої до розрахунку планових витрат на послугу з централізованого водопостачання КП «Джерело» до витрат включено повірку водяних лічильників на суму 93 139 грн (3604 х 77,53 /3 роки) /а.с. 76, зворот, т.1/

Листом КП «Джерело» підтверджено та не заперечувалося представниками позивача у ході судового розгляду справи, що кількість споживачів серед населення на час розрахунку тарифу складала 3604 абоненти, з них нарахування засобами обліку води здійснювалося 2534 абонентам, 1070 споживачам вартість послуг з централізованого постачання холодної води розраховувалося за нормами на одну особу /т. 1, а.с. 107/.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до частини другої цієї статті, перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» визначено, що на лічильники води міжповірочний інтервал становить чотири роки.

Листом КППОР «Полтававодоканал» від 22.12.2016 № пор /4493 повідомлено, що станом на 01.12.2016 кількість лічильників з простроченим терміном періодичної повірки, щодо яких здійснюється облік надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, становить 42,16% /т. 2, а.с. 76/. При цьому зазначено, що КП ПОР «Полтававодоканал» вважає доцільним заключити договір на проведення комплексу робіт по повірці лічильників води, вартість комплексу робіт по демонтажу, повірці та встановленню після повірки лічильника становить 77,53 грн (сума витрат на періодичну повірку води 1 приладу обліку).

В ході розгляду справи встановлено, що договір на повірку лічильників КП «Джерело» з КП ПОР «Полтававодоканал», чи іншою уповноваженою особою про надання послуг з періодичної повірки лічильників не укладено. За таких обставин врахування у витратах вартості повірки у розмірі 77,53 грн є необґрунтованим.

Крім того, планування витрат на повірку лічильників, які не встановлені, а також виходячи із міжповірочного інтервалу 3 роки, не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Суд зауважує, що позивачем під час планування витрат на повірку лічильників не з'ясовано, яка дійсно кількість лічильників підлягає повірці у 2017 році, виходячи із документів щодо встановлення лічильників.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що витрати на повірку лічильників є економічно необґрунтованими.

Стосовно висновку перевірки про те, що до витрат поточного ремонту позивачем включені витрати у розмірі 241696,00 грн, виходячи з Кошторису по виконанню робіт з поточного ремонту водопровідного обладнання за 2015 рік, що суперечить пункту 10 Порядку, суд враховує наступне.

Відповідно до пояснюючої до розрахунку планових витрат на послугу з централізованого водопостачання КП «Джерело» до витрат віднесено витрати на придбання матеріалів для проведення ремонтних робіт в розмірі 241 696 грн /а.с. 76, т.1/.

Згідно із поясненнями представника відповідача, а також із показаннями свідка ОСОБА_3 на підтвердження підстав для формування вказаних витрат позивачем під час перевірки надано кошторис по виконанню робіт з текучого ремонту водопровідного обладнання на 2015 рік, затверджений начальником Новосанжарського селищного комбінату комунальних підприємств /а.с. 86, т.1/ та акти вказаного підприємства про проведення обстеження придатності до подальшої експлуатації водяних засувок, наявності колодязних люків, стану подаючих труб, колодязів від 23 червня 2014 року та дефектний акт на поточний ремонт водопровідної мережі на 2014 рік /а.с. 87 - 91, т. 1/.

Водночас до суду позивачем подано копії кошторису по виконанню робіт з текучого ремонту водопровідного обладнання на 2017 рік, актів про проведення обстеження придатності до подальшої експлуатації водяних засувок, наявності колодязних люків, стану подаючих труб, колодязів від 12 січня 2017 року та дефектного акта на поточний ремонт водопровідної мережі на 2017 рік, з посиланням на які представники позивача стверджували про необхідність здійснення витрат на проведення ремонтних робіт, прогнозована вартість яких згідно наданого кошторису становить 241696,00 грн / а.с. 199-205, т. 1/.

В силу положень пункту 22 Порядку № 869 витрати на утримання, експлуатацію, ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів та інших необоротних активів загальновиробничого призначення відносяться до складу планової виробничої собівартості послуги з централізованого водопостачання та/або водовідведення.

У свою чергу за змістом пункту 10 Порядку № 869 формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення здійснюється ліцензіатами відповідно до, зокрема, кошторисів з урахуванням ставок податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді.

Суд зауважує, що надані позивачем копії актів за 2017 рік є тотожними тим, що були складені у 2014 році Новосанжарським селищним комбінатом комунальних підприємств /а.с. 87-91, т. 1/, і за встановленими дефектами, і кількістю необхідних деталей, обладнання, а вартість такого обладнання в кошторисі на 2017 рік є такою ж, як і в кошторисі на 2015 рік . Єдина відмінність міститься у дефектних актах на поточний ремонт водопровідної мережі на 2014 рік і на 2017 рік і полягає в тому, у дефектному акті на 2014 рік вказана середня на рік кількість поривів легких - 117, важких - 37 /а.с. 91, т.1/, тоді як у дефектному акті на 2017 рік - така ж кількість поривів тільки середня на місяць /а.с. 205, т.1/

Крім того, бере до уваги, що свідком ОСОБА_3 підтверджено, що кошторис і дефектні актів на 2017 рік позивачем на перевірку не надавалися.

Також суд враховує, що позивачем не надано документи на підтвердження вартості всіх деталей (обладнання), які враховано у кошторисі на 2017 рік, а надано не повністю заповнені копії накладної і товарного чека /а.с. 8, 9, т. 3/, які не можуть свідчити про факт реалізації таких деталей, а також не можуть бути розцінені як затверджені суб'єктами господарювання прейскуранти цін.

Заслухані в якості свідків працівники КП «Джерело» ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 у судовому засіданні 15.09.2017 підтвердили, що обстеження у січні 2017 року здійснювалися, акти обстеження підписувалися.

Водночас, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що витрати на ремонт основних засобів та необоротних активів у розмірі 241696,00 грн., економічно не обґрунтовані з огляду на відсутність документів, підтверджуючих вартість усіх деталей (обладнання), передбачених у кошторисі.

Стосовно включення позивачем до адміністративних витрат вартості опалення адмінприміщень з придбання природного газу у розмірі 30791,00 грн, суд встановив такі обставини.

Представники позивача у ході судового розгляду справи визнали, що опалення адміністративного приміщення КП «Джерело», розташованого за адресою: пров. Пролетарський, ?, смт Нові Санжари, Новосанжарський район, Полтавська область здійснюється дров'яним котлом.

У ході проведення перевірки позивачем були надані копії документів, що підтверджують факт придбання та списання для опалення адміністративного приміщення дров та дров'яних брикетів /т. 1, а.с. 97-106/.

Разом з цим, тривалий час в ході розгляду справи позивач стверджував про те, що у разі суттєвого пониження температури опалення адміністративного приміщення здійснювалось за допомогою газового котла, на підтвердження чого надано копію договору на постачання природного газу від 30.12.2016 № ГК-176З/Б /а.с. 93 - 97, т. 2/, договору розподілу природного газу, акти приймання-передачі газу № ТК176Р від 30.12.2016 /а.с. 250, т. 2, а.с. 1 - 7, т. 3/, актів приймання-передачі газу та надання послуг з розподілу природного газу /а.с. 13 - 15, т. 3/, у зв'язку з чим до адміністративних витрат включено вартість придбання природного газу.

З урахуванням наведених обставин, судом було здійснено запити до Кобеляцького РГП ПАТ «Полтавагаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» з проханням надати інформацію про те, на яку адресу КП «Джерело» здійснено постачання природного газу згідно укладених договорів та актів.

Листами ТОВ «Полтавагаз збут» від 03.10.2017 вих. №0514140 /т. 3, а.с. 74/ та Кобеляцького РГП ПАТ «Полтавагаз» від 06.10.2017 вих. №1551 /т. 3, а.с. 80/ повідомлено, що постачання газу здійснено до об'єкта, розташованого за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, смт Нові Санжари, вул. Леніна, 34/1.

З урахуванням отриманої судом інформації, представники позивача визнали, що природний газ використано для опалення приміщення готелю, розташованого за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, смт Нові Санжари, вул. Леніна (Незалежності), 34/1, що перебуває на балансі КП «Джерело» /т. 3, а.с. 105-106/.

Беручи до уваги те, що наведене приміщення не є адміністративним, а позивачем не надано доказів його використання для ведення діяльності, пов'язаної з наданням послуг з централізованого постачання холодної води, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно враховано в адміністративних витратах планову вартість придбання природного газу для опалення вищезазначеного приміщення.

Враховуючи викладене, в ході розгляду справи підтверджено, що тариф на послугу з централізованого постачання холодної води населенню у розмірі 12,70 грн за 1 м3, затверджений рішенням дев'ятнадцятої сесії сьомого скликання Новосанжарської селищної ради від 23.03.2017 №1, з огляду на порушення, встановлені у акті перевірки №2, в цілому є економічно необґрунтованим.

Підсумовуючи наведене, беручи до уваги те, що висновки перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін КП «Джерело», оформленої актом №2, свідчать про те, що розрахований позивачем тариф на послугу з централізованого постачання холодної води населенню є економічно необґрунтованим, суд дійшов висновку, що правомірність спірного припису.

При цьому суд враховує, що оскарженим приписом позивача зобов'язано привести тариф до економічно обґрунтованого рівня, а оскільки за наслідками розгляду справи судом встановлено, що позивач безпідставно розрахував планову собівартість послуги у розмірі 12,14 грн за 1м3 води, підстави для скасування даного припису відсутні.

А тому, у задоволенні позовних вимог КП «Джерело» належить відмовити

Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

За таких обставин, після набрання даним судовим рішенням законної сили спірний припис буде обов'язковим до виконання лише в частині порушень, що підтверджені у ході судового розгляду справи.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Джерело" Новосанжарської селищної ради до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2017 року.

Суддя М.В. Довгопол