Справа № П/811/1172/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" жовтня 2017 р. справа № П/811/1172/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника відповідача Карпенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року у справі №П/811/1172/17

за позовом ОСОБА_2

до Прокуратури Кіровоградської області

про стягнення середнього заробітку, -

встановив:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі не отриманої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду за період з 16.05.2017 року до моменту винесення рішення по справі.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року позов задоволено, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача 28 649,76 грн. середнього заробітку за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі №П/811/636/17. Постанову суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць (10 673,44 грн.) допущено до негайного виконання.

Постанова мотивована тим, що відповідач не виконав постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року у справі №П/811/636/17 в частині поновлення позивача на роботі, тому середній заробіток за час затримки виконання цієї постанови підлягає стягненню з відповідача на корить позивача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що відповідно до приписів ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тому, на думку відповідача, питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі необхідно розглядати в межах адміністративної справи, у якій судом прийнято постанову про поновлення на роботі, та вирішувати таке питання по суті шляхом прийняття судового рішення у формі ухвали.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2017р. у справі №П/811/636/17 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю: визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області №139ц від 06.04.2017р.; поновлено ОСОБА_2 на роботі - на займаній посаді прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень Прокуратури Кіровоградської області; стягнуто з Прокуратури Кіровоградської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час її вимушеного прогулу починаючи з 06.04.2017р. по 15.05.2017р. включно в розмірі 12358,72 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Прокуратурою Кіровоградської області вказане судове рішення оскаржено в апеляційному порядку. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження, судовий розгляд справи призначено на 07.08.2017р. Таким чином, остаточне рішення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у справі № П/811/636/17 не прийнято.

Згідно з ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною першою ст.258 КАС України визначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Системний аналіз статті 236 КЗпП України, статей 49, 256-258 КАС України у їх взаємозв'язку дає підстави прийти до висновку, що винесення ухвали про виплату звільненому працівнику середнього заробітку при затримці власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення його на роботі можливе за умови добросовісного користування таким працівником наданими правами, зокрема, за умови вчинення ним необхідних дій, спрямованих на примусове виконання належним органом судового рішення про поновлення на посаді.

З наведених норм КАС України слідує, що у випадку добровільного невиконання постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби таке судове рішення виконується примусово після отримання позивачем в суді виконавчого листа та його пред'явлення у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку для примусового виконання до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання.

В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Водночас постанова про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення від 15.05.2017р. №П/811/636/17 в частині зобов'язання Прокуратури Кіровоградської області поновити ОСОБА_2 на посаді до Прокуратури Кіровоградської області не надходила.

В оспорюванній постанові судом першої інстанції не правильно зроблено висновок, що відповідачем не оспорюється заявлена позивачем сума середнього заробітку до стягнення.

Так, при обрахуванні суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, належного до виплати позивачу, судом безпідставно не взято до уваги наданий відповідачем розрахунок середньоденного заробітку в сумі 215,52 грн.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 (далі - Порядок) в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Прокуратурою Кіровоградської області розрахунок середньої заробітної плати позивача проведено відповідно до зазначених положень Порядку виходячи з виплат за відпрацьований 1 день - 6 квітня 2017 року. При цьому, враховано вимоги п.4 розділу III Порядку, згідно з якими при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (оплата за час вимушеного прогулу), та одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку).

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просив відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову у задоволенні позову.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що наказом прокурора Кіровоградської області №139ц "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 06.04.2017 року позивача звільнено з посади прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконані судових рішень Прокуратури Кіровоградської області та з органів прокуратури за грубе порушення вимог КПК України, Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, Закону України "Про прокуратуру", наказу Генерального прокурора України №4гн від 19.12.2012 року "Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні", Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у її об'єктивності, неупередженості та незалежності, а також чесності та непідкупності органів прокуратури.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року у справі №П/811/636/17 задоволено позов позивача, а саме:

- визнано незаконним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області № 139ц від 06.04.2017 року;

- поновлено позивача на роботі на займаній посаді прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень Прокуратури Кіровоградської області з 06.04.2017 року;

- стягнуто з Прокуратури Кіровоградської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 06.04.2017 року по 15.05.2017 року включно в розмірі 12 358,72 грн.

Зазначене рішення допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- на час розгляду справи судове рішення від 15 травня 2017 року у справі №П/811/636/17 в частині поновлення позивача на посаді не виконано;

- право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі, встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки;

- відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Частиною другою ст.257 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання;

- відповідачу було відомо про судове рішення у справі П/811/636/17, проте, не вжито жодних необхідних заходів для його виконання;

- відповідачем не оспорюється сума середнього заробітку, заявлена позивачем до стягнення, тому за період з 16.05.2017 року по 28.07.2017 року стягненню підлягає сума в розмірі 28 649,76 грн. (561,76 грн.*51 робочих днів).

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст.257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пунктом 3 ч.1 ст.256 КАС України встановлено, що негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача щодо не набрання постановою від 15 травня 2017 року у справі №П/811/636/17 законної сили та, як наслідок, відсутність правових підстав для відповідача виконати це рішення в частині поновлення позивача на посаді, не відповідають чинним нормам КАС України.

Відповідно до ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

На думку колегії суддів, доводи відповідача щодо обов'язку суду відповідно до ст.236 КЗпП України прийняти саме ухвалу про виплату позивачу середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в межах адміністративної справи про поновлення позивача на роботі також є помилковим, оскільки в КАС України відсутній механізм для вирішення цього питання шляхом прийняття такої ухвали. КАС України є спеціальним процесуальним законом та прийнятий пізніше КЗпП України. Отже, в цьому випадку, підлягають застосуванню саме норми КАС України як спеціального процесуального закону, тому спірні правовідносини щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з відповідача на користь позивача можуть були вирішені лише у позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд України у постанові 23 червня 2015 року у справі №2а-3138/10/0370 вказав, що "зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі...

... Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі."

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст.237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, згідно ст.236 КЗпП України у випадку затримки виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника на власника покладається обов'язок щодо виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. При цьому ст.236 КЗпП України не пов'язує виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі із примусовим виконанням рішенням.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо того, що позивач не звертався з виконавчим листом до органів державної виконавчої служби для примусового виконання постанови від 15 травня 2017 року у справі №П/811/636/17 і тому відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за невиконання цього рішення, також не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Із пункту 5 зазначеного Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки виконання рішення, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року у справі №П/811/636/17 в частині поновлення позивача на роботі підлягала негайному виконанню та мала бути виконана 16.05.2017 року, проте, на час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не виконана.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі №П/811/636/17, а саме за період з 16 травня 2017 року по 28 липня 2017 року (51 робочий день).

Суд першої інстанції в обґрунтування розрахунку суми середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду від 15 травня 2017 року зазначив, що відповідачем не оспорюється сума середнього заробітку, що заявлена позивачем до стягнення, та використав одноденний заробіток позивача, вказаний в постанові Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року у справі №П/811/636/17, тобто в сумі 561,76 грн.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що 26.07.2017 року до суду першої інстанції надійшли заперечення відповідача, до яких відповідач долучив довідку №18-216 вих.-17 від 25.07.2017 р. та розрахунок, відповідно до яких середньоденна заробітна плата позивача за два місяці (березень та квітень 2017 року) становить 215,52 грн., а середньомісячна заробітна плата - 4525,92 грн.

Отже, середній заробіток за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі №П/811/636/17, тобто з 16 травня 2017 року по 28 липня 2017 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 10 991,52 грн. (215,52 грн.*51).

Доводи позивача щодо того, що він з 07.09.2016 року не працював та не мав заробітку у зв'язку з тим, що відповідач не поновив його на роботі та не допускав до робочого місця, тому судом першої інстанції правомірно використано розрахунок заробітної плати позивача, що надавався відповідачем раніше, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не впливає на порядок нарахування виплат, що визначений нормативно.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду від 28 липня 2017 року слід змінити, з викладенням абзацу другого резолютивної частини постанови наступним чином: "Стягнути з Прокуратури Кіровоградської області на користь ОСОБА_2 10 991 грн. 52 коп. середнього заробітку за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі №П/811/636/17".

Відповідно до ст.266 КАС України поворот виконання постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається лише, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, тому постанову суду від 28 липня 2017 року в частині негайного виконання слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Прокуратури Кіровоградської області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року у справі №П/811/1172/17 змінити.

Стягнути з Прокуратури Кіровоградської області на користь ОСОБА_2 10 991 грн. 52 коп. середнього заробітку за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду по справі №П/811/636/17.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко