Справа № 263/3555/17
Суддя: Киян Д. В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3555/17
Провадження № 2-а/263/379/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 02.11.2016 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст. ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 05.01.2017 року відповідачем було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії, яке мотивовано тим, що у позивача відсутній пільговий стаж необхідний для призначення пенсії. Відповідач зазначає, що загальний трудовий стаж позивача складає 32 роки 01 місяць 13 днів та спеціальний стаж складає 18 років 04 місяці 19 днів. Позивач із зазначеним розрахунком не згодний, оскільки вона працювала з 13.08.1984 року по 08.01.1986 року на посаді терапевтичної медсестри залізничної поліклініки міста Жданова (стаж 1 рік 4 місяці 26 днів), з 09.01.1986 року по 31.12.2002 року у міськлікарні № 5 міста Жданова (стаж 16 років 11 місяців 23 дні), з 02.01.2003 року по 04.01.2011 року у ВАТ «Азов» (стаж 08 років 0 місяців 03 дні), з 05.01.2011 року по 01.11.2016 року в ПАТ «Азовзагальмаш» (стаж 05 років 09 місяців 27 днів). Таким чином загальний стаж роботи складає 32 роки 02 місяці 19 днів. Відповідач відмовляючи у призначенні пенсії не врахував до пільгового стажу роботи з 02.01.2003 року по 04.01.2011 року роботу у ВАТ «Азов», та з 05.01.2011 року по 01.11.2016 року роботу у ПАТ «Азовзагальмаш» мотивуючи відмову відсутністю ліцензії та акредитації зазначених підприємств. Позивачем було надано відповідачу акредитаційні сертифікати серії МЗ № 007905 наданий поліклініці ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» з терміном дії з 29.04.2009 року по 29.04.2012 року та серії МЗ № 009815 виданий медико-санітарній частина ПАТ «Азовзагальмаш» з терміном дії з 27.06.2012 року по 30.05.2015 року. З урахуванням зазначених акредитаційних сертифікатів, та з урахуванням двох років за період з 02.01.2003 року по 01.01.2005 року, оскільки перша акредитація закладу проводиться через два роки від початку провадження діяльності, то пільговий стаж роботи складає 26 років 03 місяці 24 дні, що дає позиву право на призначення пенсії за вислугою років. На підставі зазначеного, просила визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію з моменту подання заяви про призначення пенсії з 02.11.2016 року.

Позивач в судове засідання не зявилась, в позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що період роботи медичних працівників у приватних фірмах, товариствах з обмеженою відповідальністю по наданню медичних послуг не зараховується до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, оскільки зазначені заклади не увійшли до переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту, затвердженого постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 року. Зарахування до спеціального стажу таких періодів роботи можливе лише за наявності у таких підприємств ліцензії та акредитації даної установи як медичної. Підприємства, на яких працювала позивач мають тільки ліцензії на здійснення медичної практики. Позивачем було надано акредитаційні сертифікати медико-санітарної частини ПАТ «Азовзагальмаш» терміном з 27.06.2012 року по 30.05.2015 року, та поліклініки ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» терміном дії з 29.04.2009 року по 29.04.2012 року. Разом з наданими позивачем документами, загальний таж роботи позивача складає 32 роки 01 місяць 12 днів, та стаж роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугою років складає 21 рік 04 місяці 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про місце та час розгляду справи, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неявки розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв'язку з тим, що від позивача є клопотання про розгляд справи у його відсутності, представник відповідача надав заперечення проти позову, в яких висловив свою думку стосовно позовних вимог, суд розглянув справу в письмовому провадження, на підставі наявних по справі доказів.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії БТ-І № 9747630, заповненої 21.08.1984 року, ОСОБА_2 працювала з 13.08.1984 року по 08.01.1986 року на посаді терапевтичної медсестри залізничної поліклініки міста Жданова, з 09.01.1986 року по 31.12.2002 року працювала цеховою медсестрою у міській лікарні № 5 міста Жданова, з 02.01.2003 року по 04.01.2011 року працювала у ВАТ «Азов» на посаді цехової медсестри, з 05.01.2011 року по 01.11.2016 року працювала в ПАТ «Азовзагальмаш» на посаді медичної сестри вищої категорії.

02.11.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років, та рішенням відповідача № 3 від 05.01.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років.

Позивач має загальний стаж роботи 32 роки 01 місяць 13 днів, що сторонами по справі не заперечується, у зв'язку з чим суд на підставі ч.3 ст.72 КАС України вважає ці обставини доведеними.

Згідно з ч, 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 цього Закону до трудових пенсій віднесені, зокрема, пенсія за віком та за вислугу років.

Згідно з пп. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і зокрема жінки з датою народження до 30.06.1966 р. при досягненні 50 років та за наявністю 26 років спеціального стажу з датою звернення з 01.04.2016 р. по 31.03.2017 р. та за умови звільнення з роботи або переведенні на іншу посаду, яка не передбачена переліком та після досягнення віку, який дає право на пенсію за вислугу років і за наявності спеціального стажу роботиза переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом МіністрівУкраїни.

Перелік закладів, робота в яких дає право на вислугу років визначається за Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, затвердженого постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 р.

Відповідно переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років до таких закладів слід відносити лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно- курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Періоди роботи медичних працівників у приватних медичних фірмах, товариствах з обмеженою відповідальністю по наданню медичних послуг не зараховуються до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки вищезазначені заклади не увійшли до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, затвердженого постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 р.

Зарахування до спеціального стажу таких періодів роботи можливе лише за наявності у таких підприємств ліцензії та акредитації даної установи як медичної.

Як вбачається з наданих позивачем до суду копії ліцензії серії АА № 499156 виданої Міністерством охорони здоровя України, ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» має ліцензію на здійснення медичної практики з 08.08.2002 року по 08.08.2005 року, копії ліцензії серії АБ № 292212 виданої Міністерством охорони здоровя України, ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» має ліцензію на здійснення медичної практики з 17.08.2005 року до 17.08.2010 року, копії ліцензії серії АВ № 554488 виданої Міністерством охорони здоровя України, ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» має ліцензію на здійснення медичної практики з 19.08.2010 року, та згідно копії ліцензії АГ № 603270 виданої Міністерством охорони здоровя України, ПАТ «Азовзагальмаш» має ліцензію на здійснення медичної практики з 23.09.2011 року.

Згідно довідки розрахунку стажу роботи № 7351, позивач ОСОБА_2 має стаж роботи спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пільгової пенсії, складає 18 років 4 місяці 19 днів, за період роботи з 13.08.1984 року по 31.12.2002 року.

Крім цього, позивачем надано до суду копію акредитаційного сертифікату серії МЗ № 009815, виданого Міністерством охорони здоровя України Медико-санітарній частині ПАТ «Азовзагальмаш», терміном дії з 27 червня 2012 року по 30 травня 2015 року, та копію акредитаційного сертифікату серії МЗ № 007905, виданого Міністерством охорони здоровя України Поліклініці ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», здравпункти 1, 2, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 12, 13, 15, терміном дії з 29.04.2009 року по 29.04.2012 року.

З відповіді Міністерства охорони здоровя України № 17/53/653-17/18797 від 10.07.2017 року, наданої на підставі ухвали суду про витребування доказів від 29.05.2017 року, вбачається, що поліклініка ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та її структурні підрозділи, отримували акредитаційний сертифікат у 2009 році терміном дії три роки. Медико-санітарна частина ПрАТ «Азовзагальмаш» та її структурні підрозділи, отримували акредитаційний сертифікат у 2012 році терміном дії три роки. Інших акредитаційних сертифікатів ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» у період з 2003 року по 2009 роки, та ПрАТ «Азовзагальмаш» у період з 2011 року по 2017 роки, не отримували.

Тобто спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на призначення пільгової пенсії, складає 24 роки 3 місяці 24 дні, з урахуванням наданих копій акредитаційних сертифікатів.

Посилання позивача на той факт, що до пільгового стажу роботи повинно бути включено період роботи позивача з 02.01.2003 року по 01.01.2005 року у ВАТ «Азов», оскільки перша акредитація закладу проводиться через два роки від початку провадження діяльності, та цей період повинен бути включений у пільговий стаж, суд не бере до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоровя, затвердженого постановою КМУ від 15.07.1997 року № 765, державна акредитація закладу охорони здоровя це офіційне визнання статусу закладу охорони здоровя, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності.

Згідно п. 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоровя.

Таким чином, приватна установа охорони здоровя офіційно набуває статусу охорони здоровя на підставі державної акредитації. Тобто до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років зараховується, зокрема, робота у приватних установах охорони здоровя, які офіційно набули статус закладу охорони здоровя на підставі державної акредитації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України № 21-241а13 від 17.09.2013 року.

Таким чином, стаж роботи позивачки, який зарахований до стажу роботи відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення складає 24 роки 3 місяці 24 дні, що менше, ніж передбачено законодавством (не менше 26 років).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що рішення відповідача № 3 від 05.01.2017 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років, є правомірним та не вбачає підстав для його скасування та задоволення позивних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6-15, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 122, 128, 143, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Д.В. Киян