Справа № 732/1142/17
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 732/1142/17
провадження № 2-а/732/39/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

секретаря - Швачко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та просить дії відповідача щодо нарахування та виплати їй пенсії за віком у розмірі нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визнати неправомірними та такими, що порушують конституційне право позивача на отримання пенсії в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобов'язати Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України виплачувати їй пенсію за віком відповідно до статті 46 Конституції України та статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на час виплати пенсії та провести перерахунок і виплату позивачу раніше призначеної пенсії за віком з 10 лютого 2017 року в розмірі не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на час виплати пенсії, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір у разі задоволення позовних вимог.

З позовної заяви виходить, що позивач з 31.07.2014 року перебуває на обліку в Ріпкинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж позивача складає 31 рік 2 місяці 16 днів.

Конституція України закріплює, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму. Тобто не нижче 1312 гривень ( станом на 1 травня 2017 року ). Таким чином, станом на день звернення до Пенсійного фонду позивач отримує пенсію в розмірі 1019,50 грн., що є нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тобто нижче ніж 1312,00 грн. оскільки з її пенсії віднімають 15%, адже відповідно до п. 7-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до 01 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мали жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5% відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. І таке зменшення застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

07.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою в Ріпкинське об'єднане управління ПФУ в якій просила зробити перерахунок пенсії та виплату раніше призначеної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного Законом України «Про Державний бюджет України». Згідно відповіді Ріпкинського об'єднаного управління ПФУ від 14.07.2017 року позивачу було роз'яснено, що отримувана нею пенсія в розмірі 1019,50 грн. призначена і виплачується відповідно до чинного законодавства, в разі незгоди запропоновано звернутися до суду.

З розміром нарахованої до виплати пенсії за віком Ріпкинським об'єднаним управлінням ПФУ ОСОБА_1 не згодна з наступних підстав.

За змістом ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності в жінок 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Пенсіонер є непрацездатною особою. Для осіб, які втратили працездатність прожитковий мінімум з 1 травня 2017 року становить 1312 гривень.

Конституція України закріплює, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму. Тобто не нижче 1312,00 гривень. На даний час розмір отримуваної позивачем пенсії є нижчим від прожиткового мінімуму встановленого законом, а це є порушенням гарантованих Конституцією України її прав.

Враховуючи вищевикладене, а також посилаючись на Конституцію України, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішення Європейського суду з прав людини, ухвалені у справах «Петриченко проти України», «Проніна проти України», «Богатова проти України» ОСОБА_1 просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 18.08.2017 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

04.09.2017 року ухвалою суду дану справу призначено до судового розгляду, у зв'язку з неможливістю ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 07.09.2017 року з проханням розглянути справу без її участі, заявлені нею позовні вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с. 35 ).

Відповідач по справі - Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України про дату, час та місце судового розгляду справи було повідомлене належними чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. Начальник Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тужик А.В. надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов від 29.08.2017 року за вих. № 3489/09-10 з проханням розглянути справу без участі представника управління ( а.с. 27-28 ).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що по даній справі сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

З письмових заперечень відповідача від 29.08.2017 року за вих. № 3489/09-10 вбачається, що Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України вважає, що пред'явлений ОСОБА_1 позов є таким, що не підлягає задоволенню. При цьому відповідач виходить з того, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ріпкинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 31.07.2014 року та отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку призначену згідно з пунктом 7-2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вищезазначеним Законом передбачено, що до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу - не менш як 30 років та за умови звільнення з роботи. У такому разі розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону з урахуванням страхового стажу та заробітку, доплати за понаднормовий стаж, буде зменшений на 0,5% за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Таке зменшення розміру пенсії застосовуватиметься протягом усього періоду одержання пенсії незалежно від її виду.

З 27.05.2016 року позивач перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, тобто провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до частини 2 підпункту 3 пункту 1 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсійної виплати при зміні прожиткового мінімуму не переглядається. Пенсіонерам, які працюють ( провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

У зв'язку із вище викладеним для розрахунку пенсії за віком із зниженням пенсійного віку взято прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність станом на 1 травня 2016 року ( 1130,00 грн. ). Розмір нарахованої пенсії за віком станом на 01.07.2017 року становить 1139,11 грн.. У зв'язку із достроковим виходом на пенсію розмір нарахованої пенсії 1139,11 грн. зменшується на 119,61 грн.. Станом на 01.07.2017 року розмір пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку ОСОБА_1 складає 1019,50 грн..

У запереченнях на адміністративний позов відповідач вказує на те, що твердження позивача про отримання пенсії в розмірі нижчому від прожиткового мінімуму встановленого законом не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вибірково застосовує його положення, а саме ст. 28 ігноруючи при цьому інші статті даного нормативно-правового акту, що встановлюють мінімальні пенсійні виплати для різних категорій пенсіонерів. Також відповідач звертаємо увагу суду, що позивач добровільно, що ОСОБА_1 і не заперечує, скористалась правом дострокового виходу на пенсію усвідомлюючи наслідки свого рішення.

З 27.05.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець, тобто провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу і її посилання на порушення ст. 46 Конституції України та її твердження, що пенсія є основним джерелом її існування є нічим іншим як намаганням ввести суд в оману, оскільки розмір пенсії та дохід від підприємницької діяльності є більшим ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо сукупність виплат, разом з пенсійними виплатами із системи пенсійного забезпечення та іншими доходами не досягають розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для непрацездатних громадян, такі громадяни мають право на отримання державної соціальної допомоги в порядку, розмірах та за рахунок коштів, визначених законом.

Разом з тим, відповідач звертає увагу на те, що у разі якщо позивач звернеться до управління із заявою про проведення перерахунку у зв'язку із звільненням, як непрацездатна особі, що не працює і не здійснює підприємницької діяльності, розмір пенсійних виплат за рахунок державної соціальної допомоги буде встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність ( а.с. 27-28 ).

З'ясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ріпкинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України і отримує з 31.07.2014 року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, призначену згідно з підпунктом 2 пункту 7 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( а.с. 24, 26-27 ).

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до 01.01.2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу - не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У даному випадку розмір пенсії ОСОБА_1, яка має страховий стаж 31 рік 2 місяці 16 днів, та скористалась правом дострокового виходу на пенсію за віком, був обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 вищевказаного Закону з урахуванням страхового стажу та заробітку, доплати за понаднормовий стаж, і зменшений на 0,5 % за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. При цьому, як передбачено законодавством, таке зменшення розміру пенсії застосовуватиметься протягом усього періоду одержання пенсії незалежно від її виду.

Станом на 01.07.2017 року розмір пенсії ОСОБА_1 становив 1019,50 грн..

Стаття 46 Конституції України передбачає, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

07.07.2017 року позивач звернулась з заявою до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії та виплати раніше призначеної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України».

У відповіді Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 14.07.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що пенсія їй призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому відповідач звернув увагу ОСОБА_1 на той факт, що остання з 27.05.2016 року перебуває на обліку як фізична особа - підприємець, тобто провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому їй у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до частини 2 підпункту 3 пункту 1 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсійної виплати при зміні прожиткового мінімуму не переглядається ( а.с. 8-9 ).

Абзац 2 частини 3 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють ( провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ).

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_1 з 27.05.2016 року зареєстрована як фізична особа - підприємець ( а.с. 42-44 ).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на положення ст. 46 Конституції України, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та рішення Європейського суду з прав людини, ухвалені у справах «Петриченко проти України», «Проніна проти України» та «Богатова проти України».

У вищевказаних рішеннях Європейського суду з прав людини було визнано порушення Україною пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки суди не розглянули доводи заявників з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір пенсії заявників був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму.

Аналізуючи положення ст. 46 Конституції України суд звертає увагу на те, що основною умовою приведення пенсії до рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом, являється те, що пенсія є основним і єдиним джерелом існування особи.

Натомість в судовому засіданні встановлено, що, окрім пенсії, ОСОБА_1 отримує ще й дохід від підприємницької діяльності, оскільки являється фізичною особою - підприємцем та сукупно розмір її пенсії та дохід від підприємницької діяльності є більшим ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

При цьому Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України повідомило ОСОБА_1 про те, що у разі якщо вона звернеться до управління із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку із звільненням, як непрацездатна особа, що не працює і не здійснює підприємницької діяльності, розмір її пенсійних виплат за рахунок державної соціальної допомоги буде встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тобто в даному випадку ОСОБА_1 має визначитись чи продовжувати їй як фізичній особі - підприємцю здійснювати господарську діяльність і отримувати пенсію в тому розмірі, який вона зараз отримує, або ж припинити підприємницьку діяльність і в даному випадку після звернення до відповідача за перерахунком пенсії розмір її пенсійних виплат буде встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як то передбачено ст. 46 Конституції України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 виходячи з положень ст. 46 Конституції України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, ст.ст. 2, 6-12, 18, 69-72, 122, 158-163, 167, 1832, 185-186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмову провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Д.Березовський