Справа № 820/4261/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 жовтня 2017 р. № 820/4261/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

представників: позивачів - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_3 від 31.07.2017 (відмова у наданні копій наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на запит) незаконними;

- зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_3 від 31.07.2017, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_3 копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на цей запит.

ОСОБА_4 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якому просить суд: визнати дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_4І від 31.07.2017 (відмова у наданні копій наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2012 по 01.01.2014) незаконними та зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_4 від 31.07.2017, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_4 копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2012 по 01.01.2014.

Ухвалою суду від 26.09.2017 об'єднано до спільного розгляду і вирішення вказані позовні вимоги по справах № 820/4261/17 та №820/4262/17.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що вони звернулися до Головного територіального управління юстиції у Харківській області із запитами на отримання публічної інформації, за результатами розгляду яких отримали на електроні адреси відповіді із зазначенням кількості прийнятих наказів та про відмову відповідача у наданні копій запитуваних наказів, оскільки копії таких наказів у електронному вигляді відповідачем не створювалися, а, на думку посадових осіб Головного територіального управління юстиції у Харківській області, виготовлення електронних копій запитуваних документів є тотожним поняттю «створення нової інформації» або «створення інформації в інший спосіб». Позивачі вважають таку відмову незаконною посилаючись на положення Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Представником відповідача надані заперечення проти позову, в яких він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та на підставі норм чинного законодавства. Так, в наданні запитаних наказів було відмовлено, оскільки їх обсяг є дуже великим, а також такі копії наказів необхідно, на думку представника відповідача, створювати в інший спосіб.

Представник позивачів, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_1 - в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2017 позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернулися до Головного територіального управління юстиції у Харківській області із запитами на отримання публічної інформації, датованими 31.07.2017.

Зі змісту даних запитів вбачається, що:

- ОСОБА_3 запитувалися інформація про кількість наказів управління, винесених з 01.01.2010 по день надання відповіді на цей запит, з наданням електронних копій цих наказів,

- ОСОБА_4 запитувалися інформація про кількість наказів управління, винесених з 01.01.2012 по 01.01.2014, з наданням електронних копі цих наказів.

Листами Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.08.2017 позивачам, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, засобами електронного звязку надіслані відповіді, в яких зазначено, що за період з 01.01.2014 по 01.01.2014 Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області видано 12008 наказів, а за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на запит Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області видано 42711 наказів. При цьому, в наданні копій запитаних наказів позивачам відмовлено у звязку із тим, що Головне територіальне управління юстиції у Харківській області не володіє й не зобовязано відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запити, оскільки копії таких наказів у електронному вигляді відповідачем не створювалися, тому запитувана інформація потребує її створення в інший спосіб.

При вирішені цього спору по суті суд виходить з наступного.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону України «Про інформацію» ніхто не може обмежувати право особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ, зокрема, до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно по частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначених цим Законом.

Так, аналіз зазначених норм свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме письмову чи електронну.

Наявність такого права особи підтверджується також частиною пятою статті 19 Закону, якою, зокрема, передбачена можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації, й, відповідно, отримання запитуваних копій документів тільки на електронну адресу.

Крім цього, згідно зі статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Наведений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд зазначає, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (частина четверта статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Таким чином, ненадання запитуваної інформації, володіння якою не заперечується відповідачем, у зв'язку з тим, що вона зберігається в паперовому вигляді, суперечить положенням Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на великий обсяг запитаної інформації, через що в управлінні відсутня технічна можливість сканувати всі запитані накази, не доводить правомірності наданої позивачам відповіді, оскільки не ґрунтується на приписах Закону України «Про доступ до публічної інформації», який передбачає лише процедуру продовження строку на надання відповіді в порядку ч. 4 ст. 20, якщо запит стосується великого обсягу інформації, а не відмову в такому наданні.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання незаконною часткової відмови Головного територіального управління юстиції у Харківській області у задоволенні запитів на отримання публічної інформації від 31.07.2017.

При цьому суд зазначає, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» регламентує також інформацію з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до неї.

Так, статтею 6 вказаного Закону визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Зі змісту відповідей на запити позивачем та пояснень представника відповідача в судовому засіданні судом встановлено, що відповідач не здійснював аналізу наявності або відсутності підстав для обмеження доступу до запитаних наказів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач має розглянути запити на отримання публічної інформації позивачів з урахуванням вказаних висновків суду, через що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме у спосіб зобовязання відповідача розглянути запити ОСОБА_3, ОСОБА_4 на отримання публічної інформації від 31.07.2017 у відповідності до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації, та належить відмовити в зобов'язанні Головного територіального управління юстиції у Харківській області надіслати на електронну адресу позивачів запитані копії наказів.

Вирішуючи спір за вимогою про стягнення судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 7680,00 грн на користь кожного позивача, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, п.1 ч.3 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено і витрати на правову допомогу.

Частинами 1 і 3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як встановлено ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який є спеціальним нормативно-правовим актом, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017рік" встановлено на 2017 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб в місячному розмірі: з 1 січня 1600,00 грн., а тому розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 640,00 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

За змістом вищезазначеної норми, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування суду повинні бути надані відповідні докази.

В обґрунтування заявленої вимоги позивачами надано до суду: договори про надання правової допомоги від 09.08.2017, згідно з якими ОСОБА_3, ОСОБА_4 як замовники доручають, а ОСОБА_1, як виконавець зобовязується надавати замовникам правову допомогу у справах про оскарження дій Головного територіального управління юстиції у Харківській області, повязаних із розглядом запитів на отримання публічної інформації від 31.07.2017, а також, в разі необхідності та бажання замовника, із інших питань на строк дії цього договору (термін дії договорів до 18.05.2019); акти виконаних робіт від 02.09.2017; калькуляції рахунки від 10.10.17, 03.09.2017, квитанції до прибуткових касових ордерів про отримання коштів у сумі 7680 грн. від кожного з позивачів; диплом магістра ОСОБА_1 на підтвердження отримання повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуття кваліфікації юриста; дані ЄДР щодо ОСОБА_1 з наявним кодом КВЕД 69.10 «діяльність у сфері права».

Згідно наданих калькуляцій-рахунків 02.09.2017 (ОСОБА_3М.) та від 03.09.17 (ОСОБА_4І.), складених щодо кожного позивача окремо, вбачається, що вартість послуг з ознайомлення з первісним матеріалом (документами) замовника, їх вивчення та аналіз на предмет релевантності, належності, допустимості, ступеню ймовірного доказового значення за три години складає 1920 грн. (1год=640грн.); вартість послуг з аналізу нормативного матеріалу, коментарів, розяснень, з пошуку і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнень судів касаційних інстанцій та правових позицій Верховного Суду України, публікацій науковців, висновків фахівців за чотири години складає 2560 грн. (1год=640грн.); вартість послуг зі складання тексту позовної заяви в інтересах кожного позивача окремо: ОСОБА_3, ОСОБА_4 - по чотири години складає 2560 грн. з кожного позивача (1год=640грн.), всього на суму 7040 грн. щодо кожного з позивачів.

Відповідно до наданих калькуляцій №2 від 10.10.2017 вбачається, що вартість послуг - участі представника позивачів у судовому засіданні 12.10.2017 по справі №820/4261/17, у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду за годину складає по 640 грн 00 коп., всього надано послуг у кількості однієї години кожному з позивачів.

Суд зазначає, що відшкодування витрат з виконання робіт з ознайомлення з первісним матеріалом замовника, аналізу нормативного матеріалу та складання позовної заяви з підготовкою примірників додатків до неї не передбачено чинним законодавством, оскільки складання таких документів не відноситься до окремих процесуальних дій. Зазначене, узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.10.2016 по справі №826/7305/15.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що представник позивачів перебував у судовому засіданні 12.10.2017 по обєднаній справі за позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яке тривало більше 2-х годин.

Враховуючи положення ч.1 і 3 ст. 90 КАС України, ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", виходячи з фактично витраченого представником позивачів часу на участь у судових засіданнях згідно з журналом судового засідання, кількості позивачів, в інтересах яких одночасно діяв представник, суд прийшов до висновку про стягнення судових витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області в частині:

- на користь ОСОБА_3 за 1 годину участі представника позивача у судовому засіданні на загальну суму 640 грн.;

- на користь ОСОБА_4 - за 1 годину участі представника позивача у судовому засіданні на загальну суму 640 грн.;

Щодо вимог позивачів, заявлених в порядку ст. 267 КАС України, відносно встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень ч.1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зазначене є правом суду, а не обов'язком, водночас, позивачами не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення. Крім того, судом при розгляді справи не встановлено порушень строків розгляду відповідачем запитів на отримання публічної інформації.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів ст. 267 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобовязання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконною часткову відмову Головного територіального управління юстиції у Харківській області у задоволенні запитів на отримання публічної інформації від 31.07.2017 (щодо відмови у наданні копій наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на звернення та з 01.01.2012 по 01.01.2014 відповідно).

Зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області розглянути запити ОСОБА_3, ОСОБА_4 на отримання публічної інформації від 31.07.2017 у відповідності до вимог Закону України Про доступ до публічної інформації.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Ярослава Мудрого,16, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 61000, інн., 04.02.1955 р.н.) судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Ярослава Мудрого,16, ) на користь ОСОБА_4 (м.Харків, пр.. Гагаріна, 165АДРЕСА_2, 61124, інн. НОМЕР_1, 02.01.1966 р.н.) судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 20 жовтня 2017 року.

Суддя Білова О.В.