Справа № 826/14362/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19 жовтня 2017 року 16:30 № 826/14362/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Костенка Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1), до Державної фіскальної служби України, (далі - відповідач, ДФС України), про:

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 16 серпня 2016 року №2953-о;

- визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 31 травня 2016 року №2178-о;

- поновлення позивача на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції);

- стягнення з ДФС України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09 серпня 2016 року по дату винесення судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства звільнено з посади начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції), чим порушено його законні права та інтереси.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки приймаючи оскаржувані накази ДФС України діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому не порушила законних прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу ДФС України "Про призначення ОСОБА_1" від 19 березня 2015 року №892-о підполковника податкової міліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу зонального контролю управління власної безпеки ГУ ДФС у Київській області, встановивши йому посадовий оклад згідно зі штатним розписом у розмірі 2716 грн. на місяць.

Разом з тим, 31 травня 2016 року ДФС України, керуючись Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, та п. 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, прийнято оскаржуваний наказ "Про звільнення ОСОБА_1" №2178-о, (далі - наказ №2178-о), відповідно до якого 06 червня 2016 року звільнено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України в запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 підпунктом "г" (через скорочення штатів) - при відсутності подальшого використання на службі.

При цьому, 16 серпня 2016 року ДФС України прийнято оскаржуваний наказ "Про внесення змін" №2953-о, (далі - наказ №2953-о), яким внесено зміни до наказу №2178-о, а саме, вважати ОСОБА_1 звільненим з посади та податкової міліції ДФС України 08 серпня 2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Граничну чисельність працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, у тому числі ДФС України, визначено у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання затвердження граничної чисельності працівників апарату та територіальних органів центральних органів виконавчої влади, інших державних органів" від 05 квітня 2014 року №85.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. №85" від 21 жовтня 2015 року №840 граничну чисельність апарату ДФС України було зменшено з 2186 до 1530 осіб.

Відповідно до вказаної постанови головою ДФС України прийнято наказ "Про скорочення чисельності та введення в дію Структури апарату Державної фіскальної служби України" від 30 грудня 2015 року №1022.

Проте, у ході судового розгляду справи судом встановлено, що фактичного скорочення посад, які могли бути підставою для звільнення позивача з роботи, не відбулося.

Так, відповідно до штатного розпису ДФС України на 2015 рік, затвердженого 30 грудня 2015 року, у Головному управлінні внутрішньої безпеки працювало 90 осіб.

Штатним розписом ДФС України на 2016 рік, що затверджений 26 січня 2016 року, та штатним розписом ДФС України на 2016 рік (станом на 01 травня 2016 року), що затверджений 21 червня 2016 року, передбачено, що в Головному управлінні внутрішньої безпеки працює 90 осіб.

Зазначені обставини вказують на те, що в Головному управлінні внутрішньої безпеки не відбулося скорочення чисельності працівників.

Відповідно до п. 353.1 ст. 353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби працівниками органів Кримінально-виконавчої системи України регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, (далі - Положення).

Відповідно до п. 64 "г" Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

З матеріалів справи вбачається, що 03 березня 2016 року ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне звільнення із займаної посади. У попередженні було також зазначено, що вакантні посади йому будуть запропоновані впродовж двох місяців за результатами рішення атестаційної комісії Головного управління внутрішньої безпеки ДФС.

Однак, в порушення вказаних вище вимог ст. 49-2 КЗпП України, відповідачем не запропоновано позивачу іншої посади, протилежного суду не доведено.

Крім того, в рапорті Заступника начальника Головного управління - начальника управління організаційного забезпечення службових розслідувань та перевірок ГУВБ ДФС України Стороженко Д.О. на ім'я Начальника Головного управління внутрішньої безпеки ДФС України Шеремета Ю.В. повідомлено, що забезпечити прибуття ОСОБА_1 на засідання атестаційної комісії ГУВБ ДФС не вбачається можливим.

А тому, позивач з незалежних від нього причин не прибув на атестаційну комісію, що вказує на безпідставність доводів відповідача щодо умисного уникнення позивачем проходження атестаційної комісії.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність практичних показників в оперативно-службовій діяльності, а також на часте довготривале перебування на лікарняному ОСОБА_1 як на підставу для неможливості подальшого використання позивача на службі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до наявних в матеріалах справи копій листків тимчасової непрацездатності серії АГЮ №537442, серії АГТ №428077, серії АДА №900098, серії АГЮ №537336, серії АДА №895139 та серії АДА №900676 позивач у період з 27 квітня по 05 серпня 2016 року, тобто станом на час прийняття оскаржуваного наказу №2178-о, перебував на лікарняному.

Враховуючи, що фактично не відбулось скорочення чисельності Головного управління внутрішньої безпеки ДФС України, позивачу не було запропоновано жодної посади при попередженні про наступне вивільнення, станом на час прийняття наказу №2178-о про звільнення позивач перебував на лікарняному, отже суд дійшов висновку про необґрунтованість та протиправність наказу №2178-о та наказу №2953-о в частині звільнення позивача та наявність підстав для їх скасування.

Відповідно до п. 24 Положення, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Протиправність наказу №2178-о та наказу №2953-о прямо вказує на наявність підстав для поновлення позивача на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції).

Відповідно до довідки ДФС України від 22 вересня 2017 року №514 сума грошового забезпечення позивача становить 6659,64 грн., отже середньоденне грошове забезпечення позивача становить 221,99 грн.

Період вимушеного прогулу становить з 09 серпня 2017 року по 18 жовтня 2017 року, що становить 435 дні, отже позивачу належить до виплати 96565,65 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції) та стягнення грошового забезпечення за період вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що становить 6659,64 грн. підлягає негайному виконанню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 259, 267 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 31 травня 2016 року №2178-о в частині звільнення ОСОБА_1.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 16 серпня 2016 року №2953-о в частині звільнення ОСОБА_1.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції).

5. Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період вимушеного прогулу в сумі 96565,65 грн. (дев'яносто шість тисяч п'ятсот шістдесят п'ять гривень шістдесят п'ять копійок).

6. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу обслуговування апарату ДФС управління проведення перевірок та розслідувань Головного управління власної безпеки ДФС України (спеціальне звання - підполковник податкової міліції) та стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за період вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, що становить 6659,64 грн. (шість тисяч шістсот п'ятдесят дев'ять гривень шістдесят чотири копійки) - підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко

Судді Н.Г. Вєкуа

Д.А. Костенко