Справа № 826/2176/15
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13 жовтня 2017 року 14:30 № 826/2176/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Костенка Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області до Міністерства інфраструктури України, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Українське державне підприємство "Укрінтеравтосервіс", Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс", про скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Галузева організація роботодавців транспорту Київської області, (далі - позивач), звернулася до суду з позовом до Міністерства інфраструктури України (далі - відповідач-1), Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - відповідач-2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) Українське державне підприємство "Укрінтеравтосервіс" (далі - третя особа-1), Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України (далі - третя особа-2), Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр" (далі - третя особа-3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" (далі - третя особа-4), в якому просила скасувати наказ Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015р. №2 "Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ", зобов'язати Міністерство інфраструктури України здійснити перегляд розподілу дозволів Європейської Комісії Транспорту на 2015 рік, встановити факт перевищення повноважень Міністром інфраструктури України ОСОБА_2 при прийнятті наказу від 06.01.2015р. №2 "Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Скасовано наказ Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015р. №2 "Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ". Зобов'язано Міністерство інфраструктури України здійснити перегляд розподілу дозволів Європейської Комісії Транспорту на 2015 рік. Зобов'язано Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті зупинити видачу дозволів ЄКМТ на 2015 рік. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 року справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції та зазначено про необхідність дослідити належність позивача у даній справі та порушення прав особи, яка звернулася із позовом.

Ухвалою суду від 14.06.2016 року справу прийнято до провадження суддею Шулежко В.П.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року прийнято до провадження суддею Шрамко Ю.Т., в зв'язку із закінченням повноважень головуючого у справі - Шулежко В.П.

Під час нового розгляду справи позивачем заявлено зменшення позовних вимог, а саме, Галузева організація роботодавців транспорту Київської області просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства інфраструктури України № 2 від 06.01.2015 року «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ». В обґрунтування наведених вимог позивач вказує, що головною метою позивача, як громадської організації, є захист прав та інтересів перевізників Київської області, а оскаржений наказ щодо розподілу дозволів ЄЕМТ прийнятий з порушенням статті 55 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим порушив права перевізників, зокрема членів позивача.

Представник відповідача-2 у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Міністерство інфраструктури України, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті в особі правонаступника Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Українське державне підприємство "Укрінтеравтосервіс", Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр" проти задоволення позовних вимог заперечили. Посилались на необґрунтованість позовних вимог та відсутність порушеного права позивача. Зазначили, що оскаржуваний наказ прийнятий у відповідності до вимог законодавства та підстави для здійснення перегляду розподілу дозволів Європейської Комісії Транспорту на 2015 рік відсутні. Зазначили, що повідомлення, розміщене на сайті відповідача-1 про оформлення УДП «Укрінтеравтосервіс» бортових журналів до отриманих дозволів носить інформаційний характер та не обмежує право перевізника скористатись послугами іншого суб'єкта господарювання з оформлення бортового журналу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" підтримала позицію позивача у повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015 року № 2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ» затверджено розподіл дозволів згідно додатку. Спірний наказ прийнятий на підставі пункту 1.5. Порядку проведення конкурсу та видачі дозвільних документів Європейської Конференції Міністрів Транспорту, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004 № 757 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 19.04.2013 № 239).

Розглядаючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

У відповідності до Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2012 №581 (далі - Положення №581) Мінінфраструктури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із підпунктом 4.8.1 пункту 4.8 Положення №581 Мінінфраструктури України відповідно до покладених на нього завдань затверджує види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні територіями іноземних держав.

Відповідно до статті 53 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень. При виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати, зокрема, дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення.

Статтею 55 Закону № 2344 встановлено, що дозвільні документи Європейської Конференції Міністрів Транспорту (далі - ЄКМТ) розподіляють на конкурсних засадах з урахуванням рівня безпеки руху й екологічної безпеки транспортних засобів, запроваджених у європейських країнах, ефективності їх використання.

Порядок проведення конкурсу та видачі дозвільних документів Європейської Конференції Міністрів Транспорту визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2004 №757, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.08.2004 за №1076/9675 затверджено Порядок проведення конкурсу та видачі дозвільних документів Європейської Конференції Міністрів Транспорту (далі - Порядок №757, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), яким встановлено процедуру оформлення і видачі дозволів на поїздку територією іноземних держав під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні (далі - дозвіл), їх обміну та обліку.

Згідно із пунктом 2.1 Порядку №757 для забезпечення прозорого розподілу та ефективнішого використання дозволів ЄКМТ їх розподіл здійснюється на конкурсних засадах.

Відповідно до пункту 1.4 Порядку №757 Міністерство інфраструктури України отримує від Секретаріату МТФ квоту бланків дозволів ЄКМТ та передає бланки дозволів ЄКМТ Державній інспекції України з безпеки на наземному транспорті для подальшого їх оформлення та видачі автомобільним перевізникам відповідно до затвердженого згідно з цим Порядком розподілу дозволів ЄКМТ.

У відповідності пункту 2.4 Порядку №757, прийом документів для участі в конкурсі для отримання дозволів ЄКМТ здійснює Комісія з прийому документів, що утворюється при Міністерстві інфраструктури України у складі представників відповідних структурних підрозділів Міністерства інфраструктури України, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, державних підприємств, що входять до сфери управління Міністерства інфраструктури України (за погодженням з їх керівниками) (далі - Комісія з прийому документів).

Комісія з прийому документів здійснює прийом документів від автомобільних перевізників з 01 листопада поточного року протягом двадцяти робочих днів.

Наказом Мінінфраструктури від 24.10.2014 №548 затверджено склад Комісії з прийому документів для участі в конкурсі для отримання дозволів ЄКМТ. До даного наказу були внесені зміни відповідними наказами.

Пунктом 1.5 Порядку №757 підготовку пропозицій щодо розподілу дозволів ЄКМТ здійснює Комісія з розподілу дозволів ЄКМТ, що утворюється при Міністерстві інфраструктури України (далі - Комісія з розподілу).

Рішення Комісії з розподілу приймається у присутності не менше 2/3 її складу відкритим голосуванням простою більшістю голосів та оформлюється протоколом.

Наказом Мінінфраструктури від 25.07.2014 №512 затверджено склад Комісії з розподілу дозволів ЄКМТ. До даного наказу були внесені зміни відповідними наказами.

Суд встановив, що Комісією з розподілу дозволів ЄКМТ проведено сім засідань з розподілу дозволів ЄКМТ на 2015 рік, що відбулись 18.12.2014, 20.12.2014, 22.12.2014. 25.12.2014. 26.12.2014, 05.01.2015, 06.01.2015, про що складено відповідні протоколи.

На засіданнях Комісії з розподілу було розглянуто результати роботи Комісії по прийому документів для участі в конкурсі на отримання багаторазових дозволів ЄКМТ та прийнято рішення не приймати до участі звернення перевізників, які з різних обставин не встигли подати у визначений термін заяви для участі у конкурсі, а також звернення перевізників стосовно включення до участі у конкурсі новопридбаних автомобілів. Дане підтверджується Протоколом засідання Комісії № 1.

У відповідності до положень абзацу третього пункту 1.5 Порядку №757 Комісія з розподілу готує проект розподілу дозволів ЄКМТ, що затверджується наказом Міністерства інфраструктури України.

Наказом Мінінфраструктури України від 06.01.2015 №2 затверджено розподіл дозволів ЄКМТ автомобільним перевізникам.

За правилами ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо особа вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (стаття 2, підпункту 1 пункту 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз вищезгаданих норм права дає підстави вважати, що судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, належні безпосередньо заявнику.

Закон України від 22.06.2012 року № 5026-VI «Про організації роботодавців, їх об'єднання, права і гарантії їх діяльності» (далі - Закон № 5026, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові, економічні та організаційні засади створення і діяльності організацій роботодавців, їх об'єднань, особливості правового регулювання та гарантії їх діяльності, а також основні засади їх взаємодії з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, професійними спілками та їх об'єднаннями, іншими об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями.

Мета і завдання організацій роботодавців, їх об'єднань визначені в статті 5 цього Закону. Зокрема, організації роботодавців, їх об'єднання створюються і діють з метою представництва та захисту прав та законних інтересів роботодавців у економічній, соціальній, трудовій та інших сферах, у тому числі в їх відносинах з іншими сторонами соціального діалогу.

Основними завданнями організацій роботодавців, об'єднань організацій роботодавців є: забезпечення представництва і захисту прав та законних інтересів роботодавців у відносинах з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, професійними спілками, іншими громадськими об'єднаннями, підприємствами, установами, організаціями та утвореними ними органами; підвищення конкурентоспроможності національної економіки; участь у формуванні та реалізації економічної, соціальної політики держави, регулюванні економічних, соціальних, трудових відносин; сприяння збільшенню обсягів виробництва продукції і послуг; сприяння створенню нових робочих місць; співробітництво з органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, професійними спілками, їх організаціями та об'єднаннями; участь у колективних переговорах з укладення угод на національному, галузевому та територіальному рівнях, координація діяльності роботодавців у виконанні зобов'язань за цими угодами; сприяння вирішенню колективних трудових спорів, сприяння максимальному дотриманню інтересів роботодавців при вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів); вдосконалення системи підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації працівників, сприяння поширенню професійних знань та досвіду; участь у розробленні та реалізації державної політики у сфері освіти, зайнятості, професійної орієнтації; розвиток співробітництва з іноземними і міжнародними організаціями роботодавців та їх об'єднаннями.

Для реалізації вищенаведених завдань Законом № 5026 визначено повноваження організації роботодавців, їх об'єднань. Так, стаття 18 Закону № 5026 передбачає право організацій роботодавців, їх об'єднань представляти і захищати права та законні інтереси своїх членів. Організації роботодавців, їх об'єднання мають право в порядку, передбаченому законодавством та їх статутами, представляти і захищати свої права та законні інтереси, права та інтереси своїх членів у відносинах з органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування, професійними спілками, їх об'єднаннями та утвореними ними органами, іншими громадськими об'єднаннями, підприємствами, установами, організаціями. У статті 21 цього Закону встановлено повноваження організацій роботодавців, їх об'єднань щодо представництва та захисту інтересів своїх членів під час здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із положеннями статуту Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області, дана організація є неприбутковою організацією, яка об'єднує за спільними інтересами на засадах добровільності та рівноправності роботодавців транспортної галузі членів Організації для представництва та захисту законних інтересів роботодавців у економічній, соціально трудовій та інших сферах, у тому числі у відносинах з іншими сторонами соціального партнерства.

Матеріали справи свідчать про те, що 05.02.2015 проведено Збори членів Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області з порядком денним по обговоренню розподілу багаторазових дозволів ЄКМТ Міністерством інфраструктури України між перевізниками на 2015 рік, на яких були присутні наступні члени позивача: ТОВ «Васт Транс», ТОВ «Гонта», ФОП ОСОБА_4, ТОВ «Київський республіканський автоцентр», ТОВ «Транспортна Компанія «МС-Транс», ПП «Оскар», «Овіс», ФОП ОСОБА_5, ДП «Віаланд», ТОВ «Хельга».

На зборах було вирішено звернутися з позовом до суду з метою захисту прав міжнародних автомобільних перевізників щодо використання дозволів ЄКМТ з правом роботи до країн, які встановили обмеження, про скасування наказу Міністерства інфраструктури України від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ», зобов'язання Міністерства інфраструктури України здійснити перегляд розподілу дозволів ЄКМТ на 2015р., зобов'язати Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті зупинити видачу дозволів ЄКМТ на 2015, встановлення факту перевищення повноважень Міністра інфраструктури України ОСОБА_2 при прийнятті наказу від 06.01.2015 №2 «Про затвердження розподілу дозволів ЄКМТ».

Разом з тим, Конституційний Суд України у справі у справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв'язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (рішення від 28.11.2013 № 12-рп/2013) виходив з того, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належним позивачем у справі є юридична особа - автомобільний перевізник, оскільки Статутом позивача прямо не передбачено право захисту своїх членів в суді.

Враховуючи відсутність порушення права позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для судового захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому позов визнається судом таким, що задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання позивача про заміну його належним позивачем суд зазначає.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (частина третя статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Третя особа - ТОВ «Васт Транс» скористалося своїм правом на судовий захист шляхом звернення до суду із самостійними вимогами в межах даної справи. Проте, відповідно до статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України, задоволення адміністративного позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача. А тому ТОВ «Васт Транс» для вирішення питання свого оспорюваного права має заявити окремий позов, де виступити в якості позивача. Щодо інших учасників Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області, то вони наділені адміністративною процесуальною правосуб'єктністю самостійно звернутися до суду і суд не може виступати в якості ініціатора такого захисту. Норма щодо заміни судом належного позивача стосується лише тих осіб, які позбавлені відповідної правосуб'єктності.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позивач не довів факту свого порушеного права, повноваження на звернення до суду від імені членів громадської організації Статутом позивача не передбачені, тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та визнається таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Галузевої організації роботодавців транспорту Київської області відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий Ю.Т. Шрамко

Судді Н.Г. Вєкуа

Д.А. Костенко