Справа № 357/13098/16-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на додаткову постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною відмову Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області у прийнятті документів для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1; зобов'язати управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області прийняти її документи; зобов'язати виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для вирішення питання про встановлення йому статусу особи, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та щодо видачі відповідного посвідчення.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 вказане рішення залишено без змін.

Додатковою постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2017 року заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови задоволено та зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та просить скасувати спірну додаткову постанову суду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, були задоволені повністю.

В резолютивній частині постанови суду, не вирішено питання по позовній вимозі про зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткової постанови суду.

Відповідно до ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що в адміністративному позові відсутні посилання Позивача на наявність відмови Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, у встановленні їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі їй відповідного посвідчення, а є лише посилання Позивача на відмову управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області.

Посилається на лист Мінсоцполітики від 08.06.2015 №658/20/112-15, згідно якого потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-УІІІ.

Питання висвітлені позивачем в заяві про винесення додаткового рішення були предметом розгляду, оскільки судове рішення прийняте в межах позовних вимог з викладенням відповідних мотивів та доводів.

Згідно постанови позовні вимоги задоволено в повному обсязі. В мотивувальній частині вказано, що обґрунтованими є вимоги позивача до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради щодо зобов'язання відповідача внести подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для встановлення їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Вказано, що згідно п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видача посвідчень інвалідам-потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, здійснюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Надана довідка МСЕК містить інформацію щодо причинного зв'язку інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене, а саме те, що є документи, необхідні для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а також чинність норм законодавства, що дозволяють здійснити захист прав позивача, суд вважає необґрунтованою відмову у прийнятті документів позивача для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 наявність висновку МСЕК про причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, де-факто, свідчить про те, що особа від Чорнобильської катастрофи не просто постраждала, а стала інвалідом.

В свою чергу, у відповідності до п. 2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стосовно посилань апелянта на те, що зобов'язання видати посвідчення належить до дискреційних повноважень відповідача колегія зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з п. 2 ч. 4 ст. 105 та п. 3 ч. 2 ст. 162 КАС України.

При цьому аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

У спірних правовідносинах праву позивача отримати посвідчення (у разі наявності законодавчо встановлених підстав) кореспондує обов'язок відповідача прийняти таке рішення про його видачу та відповідно - видати.

У випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, видати посвідчення. Це цілком узгоджується з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 105, п. 3 ч. 2 ст. 162 КАС України.

Разом з тим, дійсно існують випадки, у яких суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень діяти певним чином і це вбачається з аналізу зазначених вище норм Кодексу.

Стосовно дискреційних повноважень, колегія суддів зазначає, що такими є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Отже, у такому випадку буде відсутнім факт невиконання обов'язку та, відповідно, факт порушення прав позивача.

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати їй відповідне посвідчення.

Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - видати посвідчення або відмовити у його видачі, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, що викладені в ухвалі від 17.12.2015 року №К/800/32134/15 та ухвалі від 15.10.2015 року №К/800/45474/14.

Враховуючи те, що судом не вирішено позовної вимоги щодо зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати відповідне посвідчення особи, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, то наявна необхідність у прийнятті додаткової постанови у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законне ухвалення додаткової постанови судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді питання неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на додаткову постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Додаткову постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 19.10.2017

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.