Справа № 821/727/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/727/17

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.02.2017 р.:

- №, яким позивачу визначене грошове зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 231920,86 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням - 185536,69 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 46384,17 грн.

- №, яким позивачу визначено грошове зобов'язання із військового збору в сумі 18079,19 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням - 14463,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 3615,84 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 про проведення перевірки не повідомлявся. Зазначив, що у звязку з тим, що позивач був не належно повідомлений про проведення перевірки та позбавлення його права участі у зазначеній перевірці. Крім того, у звязку з тим, що позивач сплатив суму боргу за кредитом, що значно перевищує суму кредитної лінії, а сума прощеного боргу є виключно відсотками, тобто вигодою банку і не може бути визнана додатковим благом позичальника, вважає прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 був повністю задоволений. Визнані протиправними та скасовані вищезазначені податкові повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Головне управління ДФС у Херсонській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника позивача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1. п.78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, наказу Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 27.12.2016 р. за №1014 та відповідно до повідомлення від 27.12.2016 р. №786/21-03-13-05, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління доходів і зборів з фізичних осіб управління Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області ОСОБА_2 проведена позапланова документальна невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитом за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., податкова адреса: м. Херсон, вул. 34-а Східна, буд 15.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 16 січня 2017 року №18/21-03-13-05/НОМЕР_1 (далі ОСОБА_1).

В зазначеному акті перевірки контролюючим органом зроблено висновки про порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме:

- пп. 164.217 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) - платником податку у 2015 р. не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 964223,45 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 185536,69 грн.;

- пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) - занижено суму військового збору у 2015 р. на суму 14463,35 грн.

02 лютого 2017 року, на підставі висновків вищезазначеного акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ОСОБА_3 визначене грошове зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 231920,86, у тому числі за податковим зобов'язанням - 185536,69 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 46384,17 грн.

- №, яким ОСОБА_3 визначено грошове зобов'язання із військового збору в сумі 18079,19, у тому числі за податковим зобов'язанням - 14463,35 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 3615,84 грн.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_3 та скасовуючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було отримано наказ Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 27.12.2016 р. за №1014 та письмове повідомлення від 27.12.2016 р. №786/21-03-13-05, що позбавило його можливості дати пояснення під час проведення перевірки, а також того, що, оскільки позивач сплатив ПАТ «Укрсоцбанк» борг за кредитом 192881,26 дол. США, що є значно більшою сумою від ліміту кредитної лінії 145000 дол. США, то сума прощеного боргу є виключно відсотками, тобто вигодою банку і не може бути визнаною як додаткове благо позичальника.

Проте, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив неповне зясування обставин справи та порушення норми матеріального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, відповідно до статті 75 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Статтею 78 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено Порядок проведення документальних позапланових перевірок.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав у тому числі: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України).

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст. 79 ПК України).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п. 79.2 ст. 79 ПК України).

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було отримано наказ Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 27.12.2016 р. за №1014 та письмове повідомлення від 27.12.2016 р. №786/21-03-13-05.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач у відповідності до вимог ПК України, своєчасно поштою направив зазначені документи на податкову адресу позивача, однак вони були повернуті у звязку з тим, що адресат не проживає за цією адресою (а.с. 34).

Таким чином висновок суду першої інстанції про невиконання податковим органом вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, що є підставою для визнання перевірки незаконною, є помилковим.

Крім цього, підставою для нарахування контролюючим органом податкових зобовязань позивачу слугували відомості з центральної бази даних ДРФО про суми виплачених доходів позивачу за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, відповідно до яких ОСОБА_3 отриманий дохід у вигляді додаткового блага у сумі 964223,45 грн., який не включено до загального річного оподаткованого доходу.

Так, 24.12.2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф07Ю55П (далі - Договір), з кінцевим терміном погашення заборгованості 23.12.2022 року. Сума максимального ліміту складала - 145000 доларів США.

Як вбачається з п. 2.1.2 акту перевірки №18/21-03-13-05/НОМЕР_1 від 16.01.2017 р., згідно даних податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі податковий розрахунок форми №1ДФ) наданого до органу ДФС суб'єктом підприємницької діяльності ПАТ «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 0039019) в періоді з 01.01.2015 по 31.12.2015 платник податків - фізична особа ОСОБА_3 отримав доходи у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) у сумі 964223,45 грн. (з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи з фізичних осіб).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами пункту 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст. 164 ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів загалом, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації) У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що сума доходу від додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням у розмірі 964 223,45 грн., не відображена позивачем у рядку 10.9 декларації та у рядку10 та рядку 12 декларації про майновий стан і доходи.

До того ж колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 3.3. Договору про внесення змін №8 до Договору від 24.12.2007 р., укладеного між позивачем та банком 30.12.2015 р., позичальник погодився з тим, що повідомлений про анулювання (прощення) заборгованості та про обовязок самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річний податковій декларації відповідно до вимог ПК України (а.с. 39).

Таким чином, на порушення вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України ОСОБА_3 не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 964 223.45 грн., що призвело до правомірного донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 185536,69 грн.

Також перевіркою правильності визначення військового збору, який підлягає сплаті платником самостійно, встановлено (несплату) заниження суми військового збору за 2015 рік.

Відповідно до пп.1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК України, зокрема фізична особа-резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно з пп.1.2 п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України обєктом оподаткування зборів є доходи, визначені ст. 163 ПК України.

Таким чином, дохід платника податку фізичної особи-резидента, отриманий від фізичної особи - резидента у вигляді додаткового блага, визначені пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України включається до загально місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника та підлягає оподаткуванню, з урахуванням норм ст. 174 ПК України, військовим збором за ставкою 1.5 відсотка: 964 223,45 грн. *1,5% = 14 463,35 грн.

У зв'язку з цим за результатом апеляційного розгляду даної справи колегія суддів дійшла висновку, що оспорювані позивачем податкові повідомлення-рішення від 02 лютого 2017 р. № та № прийняті відповідачем правомірно і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність прийнятих відповідачем рішень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Головного управління ДФС у Херсонській області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області задовольнити повністю, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.О.Димерлій

Суддя Ю.В.Осіпов