Справа № 820/4552/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 жовтня 2017 р. № 820/4552/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шляхова О.М.

при секретарі судового засідання - Молчанової О.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Ремінного В.І.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемка Євгена Анатолійовича про визнання неправомірними рішення та дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемка Євгена Анатолійовича, в якому просить суд: 1. Визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Майдан Свободи, 5. Держпром, підїзд 1, поверх 6,7, м. Харків, 61022, код СДРПОУ 39792822, щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення особистого селянського господарства, яке викладено в листі від 1 8.08.2017р.. № Я-21141 /06-19684/0/21 - 17; 2. Визнати неправомірними дії начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Євгена Анатолійовича Оберемка, Майдан Свободи, 5. Держпром, під'їзд 1, поверх 6,7; м. Харків, 61022, щодо відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0000 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення особистого селянського господарства, яке викладено в листі від 18.08.2017р„ № Я-21141/06-19684/0/21-17; 3.Зобов'язати Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області. Майдан Свободи. 5. Держпром, під'їзд 1, поверх 6.7, м. Харків, 61022, код СДРПОУ 39792822, у встановлений чинним законодавством термін, надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки площею орієнтовано 2,0000 га, що розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення особистого селянського господарства відповідно до заяви від 24.07.2017р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 липня 2017 року звернувся із заявою, до якої були надані графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та інші документи, до Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемка Євгена Анатолійовича про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення, сіножатей, яка розташована за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області не більше 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у власність. Листом від 18.08.2017р. № Я-21141/06-19684/0/21-17 позивачу було відмовлено у наданні згоди, із посиланням на те, що триває децентралізація громад, а також зазначено про створення умов для проведення майбутніх земельних торгів, формування переліку земельних ділянок для учасників АТО, а тому вирішити поставлене питання буде можливо після повного першочергового забезпечення землею осіб вказаної категорії, а також зазначалось про те, що зазначена земельна ділянка не входить до цього переліку і запропоновано позивачу ознайомитися з цим переліком земельних ділянок на сайті управління.

Позивач вважає, що зазначена відмова не містить жодного посилання на законодавчі акти і є проявом неповаги до громадянина і його прав, та свідчить про повну відсутність знання законодавства України, в тому числі і земельного, у відповідачів про справі. За таких обставин, вважає дії відповідачів протиправними, що зумовило його звернення з означеним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи заявленого позову, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі проти заявлених позовних вимог заперечували. В обґрунтування заперечень на позов представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області зазначив, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, а листом від 18.08.2017р. № Я-21141/06-19684/0/21-17 відповідач не відмовляв позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а роз'яснював, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після повного першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО та членів сімей загиблих. Також вказаним листом позивачу повідомлялося про важливість підготовчого етапу переходу повноважень, який вимагає негайного створення умов для майбутньої фінансової спроможності об'єднаних громад через результативне проведення земельних торгів з продажу права оренди на землю з одночасним врахуванням пріоритетності реалізації першочергових прав учасників антитерористичної операції, а також те, що Головним управлінням формуються переліки земельних ділянок, які планується передати учасникам АТО. У зазначеному листі Головне управління повідомляло позивача, що зазначена ним земельна ділянка не входить до вказаного переліку. Наголошував на тому, що зміст зазначеної письмової відповіді Головного управління «Про розгляд заяв» від 18.08.2017 №Я-21141/0/6-19684/0/21-17 є листом «Про розгляд заяв» позивача, про що зазначено в самому листі. Більш того, в самій відповіді Головного управління від 18.08.2017 №Я-21141/0/6-19684/0/21-17 взагалі жодним чином не йдеться про відмову позивачу в задоволенні його вищезазначеної заяви. Позивач в позовних вимогах безпідставно наголошує вищезазначену відповідь як відмову у наданні зазначеного дозволу, що є його суб'єктивним припущенням.

У судовому засіданні представник відповідача - Ремінний В.І. заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи (Афганістан), та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 6). Позивач 24.07.2017р., звернувся із заявою, до якої також надавались графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки та інші документи до Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемка Євгена Анатолійовича, (а.с.7), про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення, сіножатей яка розташована межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області не більше 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у власність. У заяві позивачем також зазначалось, що своїм правом на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відповідно до ст.120 Земельного кодексу він не скористався.

Отже, до заяви було додано необхідний пакет документів.

Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області листом від 18.08.2017р., №Я-21141/06-19684/0/21-17 було повідомлено позивача (а.с. 8), про неможливість вирішити поставлене питання по суті, оскільки з 2014 року по даний час триває реформа децентралізації, метою якою є створення спроможних об'єднаних територіальних громад, ключове місце в досягнення якої займає саме децентралізація земельних відносин - перехід повноважень щодо розпоряджень землями сільськогосподарського призначення державної власності від територіальних органів Держгеокадастру до органів місцевого самоврядування, для чого Верховною Радою України заплановано низки законів. З наданої відповіді вбачається, що даною відповіддю позивачу наголошувалося, що пункт 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального жилого будівництва, садівництва і городництва.

Одночасно даною відповіддю позивачу повідомлялося про важливість підготовчого етапу переходу повноважень, який вимагає негайного створення умов для майбутньої фінансової спроможності об'єднаних громад через результативне проведення земельних торгів з продажу права оренди на землю з одночасним врахуванням пріоритетності реалізації першочергових прав учасників антитерористичної операції, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області одночасно ведеться робота з проведення земельних торгів та разом з громадськими організаціями учасників антитерористичної операції Харківської області проводиться робота щодо формування переліку учасників антитерористичної операції, які на даний планують використовувати свої першочергові права з відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Також формується переліки земельних ділянок, які планується передати учасникам АТО. У зазначеному листі Головне управління повідомляло позивача, що зазначена ним земельна ділянка не входить до вказаного переліку.

Також у наданій відповіді позивачу запропоновано ознайомитися з переліком таких земельних ділянок на сайті Головного управління kharksvska.land.gov.ua в розділі «Інформація для учасників АТО та членів їх сімей».

Крім того, вказаним листом, серед іншого, було роз'яснено, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після повного першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО .

Підставою виникнення спірних правовідносин став той факт, що відповідач, надаючи відповідь про неможливість наразі вирішити питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв, на думку позивача, всупереч норм Земельного кодексу України, який не містить в собі такого цільового призначення земельної ділянки, як "для подальшої передачі у власність учасникам АТО".

По суті позовних вимог суд зазначає, що такі регулюються Земельним кодексом України.

Так, відповідно до ч.1, 2 та п. "а" ч.3 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України) .

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст. 117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законом унормовано виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи приписи п. б ч.1 ст. 121 ЗК України, якими унормовано право громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, та беручи до уваги, що заявлений позивачем розмір земельної ділянки відповідає вказаному, водночас, при розгляді заяви позивача не було встановлено підстав, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, а крім того, позивачем було подано разом з заявою необхідний пакет документів, у відповідача не було законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Посилання відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, що листом №Я-21141/06-19684/0/21-17 від 18.08.2017р. останній не відмовляв позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а роз'яснював, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після повного першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО, суд не приймає до уваги, з огляду на положення ч.7 ст.118 ЗК України, яким передбачено або надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або, відповідно - відмову.

Таким чином, лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 18.08.2017 р. за №Я-21141/06-19684/0/21-17, фактично є відмовою у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Щодо підстав вказаної відмови, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Таким чином, на законодавчому рівні відсутнє таке визначення цільового призначення земельної ділянки як "для подальшої передачі у власність учасникам АТО".

Поряд з цим, суд зауважує, що, безумовно, чинним законодавством передбачено пільги для учасників бойових дій та прирівняних до них.

Так, п.14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що учасникам бойових дій надаються, зокрема, пільги, щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Поряд з цим, чинним законодавством не визначено критерії пріоритетності того чи іншого заявника саме на стадії процесу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

А крім того, вищевказані пільги стосуються першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, проте, у спірних правовідносинах іде мова про відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя).

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано будь - яких доказів, на підтвердження того факту, що земельна ділянка, відносно якої позивачем подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, запланована для відведення конкретному учаснику АТО.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Розглядаючи справу суд бере до уваги, що згідно з ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відтак, суд вважає, що громадяни, котрі у порядку Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» виконали завдання з захисту Вітчизни, заслуговують не лише на повагу, але й на запровадження відносно них певних преференцій як визнання їх заслуг перед Батьківщиною. Такі преференції запроваджені, зокрема, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за нормами якого учасники антитерористичної операції у правовому статусі учасника бойових дій мають право на першочергове одержання земельних ділянок.

Однак, суд вважає, що прояв такої поваги і забезпечення виконання норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» повинні втілюватись не у зупиненні розгляду по суті чи утриманні від розгляду по суті інших заяв громадян України на одержання у власність земельних ділянок, а у створенні суб'єктом владних повноважень такого порядку реалізації управлінської функції, при якому з приводу конкретної земельної ділянки має бути з'ясована думка всіх учасників антитерористичної операції у правовому статусі учасника бойових дій, що виявили намір одержати у власність земельні ділянки.

Інше розуміння змісту належних норм матеріального права у спірних правовідносинах об'єктивно не здатне забезпечити практичної реалізації правила юридичної визначеності як невід'ємного складового елементу запровадженого ст.8 Конституції України принципу верховенства права, позаяк неможливо спрогнозувати дату ймовірної подачі заяви останнім з учасників антитерористичної операції у правовому статусі учасника бойових дій, котрий ще не реалізував права на першочергове отримання земельної ділянки.

У ході судового розгляду суб'єкт владних повноважень у порушення ч.2 ст.71 КАС України не подав доказів на підтвердження тієї обставини, що спірна земельна ділянка представляє інтерес для учасника антитерористичної операції у правовому статусі учасника бойових дій.

Доказів пропонування спірної земельної ділянки будь-кому із заявників - учасників антитерористичної операції у правовому статусі учасника бойових дій (про яких згадано у листі від 18.08.2017 р. за вих. № Я-21141/06-19684/0/21-17) відповідач до суду також не подав.

Суд змушений звернути увагу як позивача, так і відповідачів на те, що закон не містить заборони на видання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення однієї і тієї ж земельної ділянки одночасно декільком зацікавленим особам, але при цьому одержання згаданого дозволу у силу закону не має безумовним наслідком набуття у подальшому права власності на цю ділянку.

З цих міркувань суд вважає необґрунтованим та маніпулятивним посилання суб'єкта владних повноважень на першочергове право учасників антитерористичної операції у правовому статусі учасника бойових дій на одержання земельних ділянок у власність як на перешкоду у вирішенні по суті заяви позивача саме у спірних правовідносинах.

Крім того, судом приймається до уваги та обставина, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 2 групи (Афганістан), та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

У силу приписів ч.3 ст.2 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен обрати такий практичний механізм виконання управлінської функції, при якому будуть безумовно дотримані права як учасників антитерористичної операції у правовому статусі учасника бойових дій, так і інших громадян України.

Посилання суб'єкта владних повноважень на обмеженість загальної площі земельних ділянок, відносно яких протягом певного звітного періоду можуть бути прийняті рішення про видання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення, суд також вважає необґрунтованими, позаяк норми Земельного кодексу України такого правила не містять, а всі інші акти законодавства з цього питання мають нижчу юридичну силу.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що не прийняття суб'єктом владних повноважень рішення по суті заяви позивача за формою поведінки є бездіяльністю і таке діяння (тобто нереалізація управлінської функції) не ґрунтується на законі.

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області слід обтяжити обов'язком прийняти рішення по суті заяви позивача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, з метою належного відновлення останніх, задовольняє позовну заяву шляхом визнання неправомірними дій Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемок Євгена Анатолійовича щодо утримання від прийняття рішення стосовно надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення особистого селянського господарства, яке викладено в листі № Я-21141/06-19684/0/21 - 17 від 18.08.2017р. та зобов'язанням Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території, згідно його заяви від 24.07.2017 року.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемок Євгена Анатолійовичаа про визнання неправомірними рішення та дій, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, Начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Оберемок Євгена Анатолійовича щодо утримання від прийняття рішення стосовно надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області у власність для ведення особистого селянського господарства, яке викладено в листі № Я-21141/06-19684/0/21 - 17 від 18.08.2017р.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. код НОМЕР_1, 61184, АДРЕСА_1) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок запасу земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої за межами населеного пункту на території, згідно його заяви від 24.07.2017 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23 жовтня 2017 року.

Суддя Шляхова О.М.