Справа № 308/1161/16-а
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1161/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до командира роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядового поліції ОСОБА_5, заступника командира роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП сержанта поліції ОСОБА_6, інспектора роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядового поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про визнання дій такими, що суперечать закону та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до командира роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядового поліції ОСОБА_5, заступника командира роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП сержанта поліції ОСОБА_6, інспектора роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядового поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про визнання дій такими, що суперечать закону та скасування постанови.

Ухвалою суду від 27.05.2016 року до участі у даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 30.01.2016 року командиром роти № 3 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядовим поліції ОСОБА_5 на нього було складено постанову серії ПС2 № 729062 у справі про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак SK MI605DD, 29.01.2016 року о 23 год. 50 хв. у м. Ужгород, вул. Швабська, 7, рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на припаркований автомобіль АUDI А4, д.н.з. СZ 9Т81781, а також не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. п. 10.9 та 2.1 ґ ПДР, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постановлено застосувати до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Також зазначає, що 30.01.2016 року о 01 год. 50 хв. заступником командира роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП сержантом поліції ОСОБА_6 на нього було складено протокол серії АП2 № 469764 про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 29.01.2016 року, близько 21.30 год., в м. Ужгород, по вул. Швабській, 7, водій ОСОБА_3 керував даним ТЗ, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб АUDI А4, д.н.з. СZ 9Т81781, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 124 КУпАП.

Позивач вказує, що 29.01.2016 року приблизно о 23 год. 15 хв. на вул. Минайській, 28, біля автобусної зупинки його оточило шість екіпажів патрульної поліції. На прохання повідомити, що сталося, його одразу ж звинуватили у скоєнні ДТП та втечі з місця події. Про це невідомим йому свідком було повідомлено за номером 102, після чого його автомобіль подали в розшук. Зі слів поліцейських, він, розвертаючись на вул. Швабській в районі будинку № 7, вдарив припаркований автомобіль, наніс йому ушкодження і втік.

Крім того, зазначає, що він був здивований такою новиною і почав показувати свій автомобіль, де патрульні поліцейські не знайшли ушкоджень та слідів удару. Тим часом навколо них уже зібрався натовп людей, яким було цікаво спостерігати за цією облавою. Замість того, щоб брати до уваги його пояснення, у нього вирішили перевірити наявність алкоголю в організмі, і, взявши двох свідків, близько тридцяти хвилин робили тест.

Вказує, що після всіх процедур частина машин розїхалась, залишилось два екіпажі, які поїхали з ним на вул. Швабську, 7. Там він побачив власника нібито вдареного ним автомобіля, який виявився молодий чоловік приблизно вісімнадцяти років, що одразу почав вимагати з нього компенсацію. Підтвердити свої слова якимось фактичними даними ні хлопець, ні поліцейські не змогли. Не дивлячись на вимоги розібратись і надати докази його вини, патрульні почали складати постанову, оформляти протокол. Оскільки всі його заперечення і намагання внести ясність у ситуацію були марними, йому залишилось тільки написати у двох рядках прохання розібратися з цим неподобством у суді.

Також зазначає, що на наступний ранок йому зателефонували з ОСОБА_4 патрульної поліції людина представилася ОСОБА_8, яка сказала, що вона складає схему ДТП, і, оскільки при оформленні документів забули перевірити номер кузова та двигуна, попросила передиктувати їй ці дані. Він вирішив це зробити, і через тридцять хвилин йому прийшло смс-повідомлення з подякою та великим проханням висловити вдячність працівникам патрульної поліції, так як на них багато скарг.

Вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення були складені з грубими помилками та процесуальними порушеннями, а саме:

у протоколі відсутні дані свідків та потерпілих;

йому не дали ознайомитися ні з поясненнями свідка ОСОБА_8, ні зі схемою ДТП, в короткому полі він не міг описати події, які відбувались протягом чотирьох годин, оскільки його позбавили можливості навіть надати свої пояснення, відразу визнавши його винним та навіть не взявши до уваги покази свідків з його боку;

у протоколі вказано, що обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, однак за твердженням позивача це не відповідає дійсності, адже на його автомобілі ніяких пошкоджень виявлено не було, а також у поліцейських виникли складнощі з встановленням часу вчинення правопорушення у постанові вказали, що подія трапилась о 23 год. 50 хв., а у протоколі близько 21 год. 30 хв.;

у акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному інспектором роти № 3 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядовим поліції ОСОБА_7, не зазначені виявлені нею ознаки, у звязку з якими був проведений огляд (у цій графі вказано «учасник ДТП», що не можна вважати ознакою спяніння). Позивач вважає, що це грубе порушення Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. ОСОБА_7, яку він знає особисто і з якою часто виникали конфлікти у соціальних мережах, не мала обґрунтованих підстав для проведення зазначеного огляду, та зробила це спеціально, напевно, через свою неприязнь до нього, використавши службове положення у власних інтересах.

Стверджує, що співробітниками УПП у м. Ужгороді та Мукачеві було порушено порядок розгляду справи, незаконно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Зауважує, що виходячи з тексту постанови, обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, командиром роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП рядовим поліції ОСОБА_9 не досліджувались, а отже до уваги не брались.

Вважає, що викладене свідчить про порушення його прав на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

З посиланням на норми ст. ст. 245, 251 КУпАП позивач зазначає, що викладені в оскаржуваних постанові та протоколі обставини правопорушення не підтверджені жодними доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП.

Вказує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушено вимоги Інструкції з оформлення працівниками ДАІ МВС матеріалів про адміністративні порушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки в постанові та протоколі відсутні пояснення свідків, які згідно зі ст. 251 КУпАП повинні бути зазначені.

Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги та згідно з поданою до суду заявою про зменшення позовних вимог, у відповідності до ст. 137 КАС України, позивач остаточно просить суд:

визнати дії командира роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПГІ рядового поліції ОСОБА_5, у тому числі щодо складання ним постанови серії ПС2 № 729062 від 30.01.2016 року, такими, що суперечать закону;

визнати дії заступника командира роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП сержанта поліції ОСОБА_6, у тому числі щодо складання ним протоколу серії АП2 № 469764 від 30.01.2016 року, такими, що суперечать закону;

визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПП рядового поліції ОСОБА_7, у тому числі щодо складання нею акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, такими, що суперечать закону;

скасувати постанову серії ПС2 № 729062 від 30.01.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_3 з накладенням штрафу у розмірі 425,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просив їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вважаючи позовні вимоги позивача необґрунтованими і безпідставними.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, згідно з постановою командира роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядового поліції ОСОБА_5 серії ПС2 № 729062 від 30.01.2016 року позивача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за те, що як зазначено в тексті постанови, ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак SK MI 605 DD, 29.01.2016 року о 23 год. 50 хв., у м. Ужгород, вул. Швабська, 7, рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на припаркований автомобіль АUDI А4, д.н.з. 9Т 81781, а також не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. п. 10.9 та 2.1 «ґ» ПДР.

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 469764 від 30.01.2016 року, що складений заступником командира роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП сержантом поліції ОСОБА_6, вбачається, що 29.01.2016 року, близько 21.30 год., в м. Ужгород по вул. Швабській, 7, водій ОСОБА_3 керував даним транспортним засобом (з відповідної графи протоколу слідує, що даним транспортним засобом є Volkswagen Passat, номерний знак SK MI 605 DD), під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до посторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб АUDI А4, д.н.з. 9Т 81781, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Ужгородського міськарйонного суду Закарпатської області від 10.03.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За змістом зазначеної постанови судді, ОСОБА_10, якому належить автомобіль ОСОБА_10 А4, в судовому засіданні зазначив, що претензій до ОСОБА_3 він не має, те, що саме цю людина пошкодила його авто йому не відомо. Враховуючи обставини справи, оскільки вина ОСОБА_3 належним чином не доведена, достатніх доказів вини зібрано, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, постановою судді Ужгородського міськарйонного суду Закарпатської області від 18.03.2016 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_3, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Судом також встановлено, що інспектором роти № 3 батальйону ОСОБА_4 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП рядовою поліції ОСОБА_7 був складений акт огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у звязку з виявленими ознаками, як зазначено у тексті акту огляду, учасника ДТП, за допомогою Alcotest Drager 6810, результат огляду на стан спяніння ОСОБА_3 проба негативна, 0,00 проміле.

Не погоджуючись з постановою серії ПС2 № 729062 від 30.01.2016 року позивач звернувся із позовною заявою до суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 «ґ» Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

У відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція), справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, серед іншого, передбачені ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як розяснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України регламентовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача субєкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобовязаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до п. 2 ч. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Частиною 2 розділу ІV Інструкції визначено, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.

Суд зауважує, що формулювання викладеної у постанові суті правопорушення не відповідає вимогам ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зокрема, в оскаржуваній постанові вказано на порушення позивачем п. 10.9 Правил дорожнього руху, згідно з яким під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Однак, вказаний пункт по своїй суті не співвідноситься з диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до оскаржуваної постанови.

Разом з тим, судом встановлено, що в оскаржуваній постанові зазначено час вчинення правопорушення о 23.50 год., при цьому згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 від 469764 від 30.01.2017 року сам факт дорожньо-транспортної пригоди мав місце о 21.30 год. Тобто, в даному випадку оскаржувана постанова містить суперечності щодо зазначеного у ній часу вчинення правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, не зясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів (ст. 6 КАС України).

З урахуванням вищенаведеного адміністративний позов в частині вимог про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 729062 від 30.01.2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. є підставним та підлягає до задоволення.

Що стосується решти позовних вимог позивача, то такі до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача субєкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності. Адміністративний позов субєкта владних повноважень може містити інші вимоги у випадках, встановлених законом.

В силу ч. ч. 1 та 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом субєкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, фактично оскаржує дії відповідачів щодо складання оскаржуваної постанови, протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. ст. 124, 130 КУпАП.

За ст. 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення слід розглядати як акт застосування норм процесуального права, на основі якого відбувається остаточна фіксація обставин справи, що підтверджують вину правопорушника, а також створює можливість подальшого руху справи в порядку провадження в справах про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення приймається у даному випадку лише суддею районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів з урахуванням всіх встановлених під час розгляду справи обставин та зібраних доказів.

Крім того, згідно з положеннями Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану спяніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Таким чином, у контексті наведеного протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів в розумінні вимог закону не є актами індивідуальної дії чи нормативно-правовими актами, які можуть бути оскаржені у порядку адміністративного судочинства, оскільки не породжують прав і обовязків у певного субєкта чи кола субєктів.

Крім того, такий спосіб захисту як визнання дій командира роти № 3 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві ДПГІ рядового поліції ОСОБА_5, у тому числі щодо складання ним постанови серії ПС2 № 729062 від 30.01.2016 року, такими, що суперечать закону, про який просить позивач, не передбачений положеннями ст. ст. 105, 162 КАС України, а тому позов у цій частині також не підлягає до задоволення.

Відтак, адміністративний позов ОСОБА_3 слід задовольни частково.

Що стосується відшкодування судових витрат з відповідача на користь позивача, суд констатує, що згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у тому числі в разі зменшення розміру позовних вимог, в розмірі переплаченої суми.

Судом встановлено, що згідно з квитанцією від 23.02.2016 року платником ОСОБА_3 за звернення з позовом за вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача моральної шкоди, сплачено судовий збір у сумі 551,21 грн., при цьому, у процесі провадження, позивач зменшив позовні вимоги в цій частині.

Відтак, у розумінні вищенаведених положень законодавства питання щодо повернення сплаченого судового збору може бути вирішено за клопотанням позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України 12.10.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.10.2017 року.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 167, 171-2, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 729062 від 30 січня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_11