Справа № 820/2345/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р.Справа № 820/2345/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

представника позивача -ОСОБА_1,

апелянтів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника апелянтів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2017р. по справі № 820/2345/17

за позовом ОСОБА_5

до Золочівської районної державної адміністрації Харківської області , Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати прийняте Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області розпорядження № 66 від 10 березня 2016 року "Про надання згоди ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок";

- визнати протиправним та скасувати прийняте Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області розпорядження №285 від 19 жовтня 2016 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) та передачу їх у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 ";

- зобов'язати відділ Держгеокадастру у Золочівському районі Харківської області внести запис до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації речового права (оренди) на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, яке зареєстроване за громадянами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6

На обґрунтування позову зазначив, що між членами КСП "Ілліча" відбулося паювання земель колективної власності, за результатами якого позивачу визначено номер паю №207 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 зареєстрований 24 грудня 1997 р. за №241, що підтверджується довідкою №02-19-343 від 24.05.2017 р., виданою Писарівською сільською радою Золочівського району Харківської області. Проте, всупереч діючому законодавству України, розпорядженням голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області № 66 від 10 березня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 надано згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок №207(1) загальною площею 0,5690 га та №207(2) загальною площею 5,2849 га. з метою передачі їх у спільну часткову власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності реформованого КСП імені Ілліча. Після цього, розпорядженням №285 від 19 жовтня 2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) та передачу їх у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6

Постановою Харківського окружного адміністративного суду 19.07.2017 р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано прийняте Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області розпорядження №66 від 10 березня 2016 року "Про надання згоди ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок".

Скасовано прийняте Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області розпорядження №285 від 19 жовтня 2016 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) та передачу їх у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6.".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянти та їх представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечувала , просила постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники відповідачів в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином. Представник Золочівської районної державної адміністрації Харківської області до суду апеляційної інстанції надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_7 відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_4, виданого на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 22.10.1997 р. №556 , належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП імені Ілліча розміром 5,34 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 24.12.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №241 (а.с.10)

Відповідно до довідки Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області №02-19-343 від 24.05.2017 року згідно з протоколом жеребкування земельних часток (паїв) КСП ім. "Ілліча", розташованого на території Писарівської сільської ради, за ОСОБА_5 закріплено земельну ділянку №207, розмір земельної частки (паю) становить 5,34 га умовних кадастрових одиниць (а.с.11).

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Золочівської районної державної адміністрації Харківської області №66 від 10.03.2016 року "Про надання згоди ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок" відповідачем надано згоду ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на розробкою технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок №207 (1) загальною площею 0,5690 га та №207(2) загальною площею 5,2849 га з метою передачі їх у спільну часткову власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності реформованого КСП імені Ілліча.

Розпорядженням голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області №285 від 19.10.2016 р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) та передачу їх у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виділення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих за межами населених пунктів на територіях Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області та передано у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 по 1/3 частці кожному земельних ділянок сільськогосподарських угідь кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 0,5690 га та кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 5,2849 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із розпайованих земель сільськогосподарського призначення реформованого КСП імені Ілліча розташованих за межами населених пунктів на території Писарівської сільської ради. (а.с.19-20).

Судовим розглядом встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №207 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель реформованого КСП "Ілліча", розташованих на території Писарівської сільської ради, Золочівська районна державна адміністрація Харківської області листом №0229/1067 від 25.05.2017 р. повідомила заявника, що земельна ділянка №207 відповідно до Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) КСП ім. Ілліча вже передана у спільну часткову власність громадянам на підставі розпорядження голови Золочівської РДА №285 від 19.10.2016 року (а.с.18).

Вважаючи протиправними розпорядження Золочівської РДА Харківської області від 10.03.2016 року №66 та від 19.10.2016 року №285 та записи у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію речового права (оренди) на земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 та НОМЕР_2, які зареєстровані за громадянами: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваних розпоряджень №66 від 10.03.2016 року та №285 від 19.10.2016 року діяв з порушенням повноважень, наданих йому Земельним кодексом України та Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно - правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

При апеляційному перегляді судового рішення у справі колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, тоді як визначальним принципом цивільного судочинства є змагальність сторін.

У пункті 1 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Спір у справі, що розглядається, стосується оскарження розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області №66 від 10.03.2016 року "Про надання згоди ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок" та розпорядження №285 від 19 жовтня 2016 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) та передачу їх у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 ".

Таким чином, предмет спору у справі пов'язаний із набуттям позивачем права власності на земельну ділянку, яка перебуває у власності інших осіб.

За таких обставин, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2014 р. (справа №21-544а14).

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, оспорювання правомірності набуття фізичними особами спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із оскарженням розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області №66 від 10.03.2016 року "Про надання згоди ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок" та розпорядження №285 від 19 жовтня 2016 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок (паїв) в натурі (на місцевості) та передачу їх у спільну часткову власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 ", колегія суддів дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судом за правилами цивільного процесуального законодавства.

Крім того, рішення суду першої інстанції, яке переглядається, про законність реєстраційних дій, ґрунтується на юридичних фактах, стосовно яких існує спір про право на земельну ділянку, до вирішення якого і поза зв'язком з яким не можуть бути розв'язані питання, пов'язані з реєстрацією права власності на землю.

Згідно з пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За змістом частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього кодексу.

Оскільки суд першої інстанції помилково розглянув справу у порядку адміністративного судочинства, то ухвалене в адміністративній справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 157, ст. 160, 167, 195, 196, п.4 ч.1 ст. 198, ч.1 ст. 203, п.4 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2017р. по справі № 820/2345/17 скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до Золочівської районної державної адміністрації Харківської області , Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 23.10.2017 р.