Справа № 805/2447/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р. Справа №805/2447/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10:00

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Зимі М.О.,розглянув у відкритому судовому провадженні адміністративну справу за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць з працевлаштування інвалідів.

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі за текстом - позивач, Фонд) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" (далі за текстом - відповідач, підприємство, ДП " Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1"), в якому просить суд:

- стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році, у сумі 1034885,02 грн. на р/р № 0001 в ГУ ДКСУ у Донецькій області; ЄДРПОУ ГУ ДКСУ 38033949, МФО 834016, код платежу 50070000, ЄДРПОУ відділення Фонду (стягувача) 13492430.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не дотримані вимоги Постанови КМУ від 31.01.2007 року №70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" та ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", відповідно до яких встановлено обов'язок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком в якому відбулось це порушення, сплачувати відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно - господарські санкції, сума яких визначається згідно ст. 20 Закону. Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік наданого Державним підприємством "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" позивачеві, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача становила 2907 осіб, таким чином у відповідача повинно бути працевлаштовано 116 осіб з інвалідністю, однак фактично працює 103особи з інвалідністю. Отже, на думку позивача, відповідачем не виконано норматив по створенню 13 робочих місць для працевлаштування інвалідів, за які він самостійно мав сплатити Фонду суму штрафних санкцій, однак, цього зроблено не було. тому, просив суд стягнути з відповідача адміністративно - господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у сумі 1034885,02 грн. (за 13 не створених робочих місць).

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Фонду.

Представник відповідача надав до суду заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що доводи та вимоги викладені у позові вважає необґрунтованими, оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов'язком підприємства займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Відповідач зазначив, що на виконання вимог законодавства підприємство щомісяця надавало до Вугледарського міського центру зайнятості звіт про наявність вакансій форми №3-ПН, де зазначався перелік професій для осіб з інвалідністю, однак жодного інваліда не було направлено центром зайнятості для працевлаштування на підприємство відповідача. Також відповідач зазначав, що в порушення ч.1 ст. 71 КАС України позивачем не надано доказів відмови з боку відповідача в працевлаштуванні інвалідів, не надані докази на підтвердження факту того, що служба зайнятості, органи виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого врядування, громадські організації інвалідів направляли до відповідача інвалідів, а останнє відмовляло у працевлаштуванні таких осіб. Відповідач зазначив, що підприємством були вчинені усі покладені на нього Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" обов'язки щодо створення та працевлаштування інвалідів, а саме: належним чином проінформований центр зайнятості та відділення Фонду соціального захисту інвалідів. Тому, вважає, що відповідач не повинен був виконувати функції, покладені на уповноважені державі органи та самих осіб - інвалідів з приводу реалізації своїх прав на працю, з огляду на викладене вимоги позивача щодо стягнення адміністративно - господарських санкцій є безпідставними та необґрунтованими.

Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника підприємства.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів в своїй діяльності поряд з законодавством керуєтьсяПоложенням про відділення Фонду, затверджене Наказом Фонду соціального захисту інвалідів № 81 від 26.05.2011, що визначає основні функції, завдання та повноваження відділення Фонду, до яких належить, зокрема, прийом звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, облік заборгованості по сплаті сум адміністративно-господарських санкцій і пені та відповідна позовна робота у судах різних інстанцій.

Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" , є юридичною особою, що підтверджується онлайн відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII та постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 31 січня 2007 року № 70 (із змінами і доповненнями).

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначені положеннями Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII (із змінами і доповненнями).

Згідно наданого відповідачем звіту до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік за формою № 10-ПІ середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу складала 2907 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала 103 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" складала 116 осіб (а.с. 7).

Таким чином, відповідач не виконав норматив по створенню 13 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Спірними правовідносинами у даній справі є невиконання відповідачем нормативу по створенню 13 робочих місць для працевлаштування інвалідів, за які він самостійно мав сплатити Фонду суму штрафних санкцій, що відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 1034885,02 грн., однак, цього зроблено не було (а.с. 8).

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема, інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-12 "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі по тексту - Закон № 875).

Відповідно до статті 7 Закону України № 875, законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Так, згідно статті 17 цього Закону, метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875, рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої ст. 20 Закону № 875 визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підприємством подано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів ДП " Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" за 2016 рік (а.с. 7) яким визначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача становить 2907 осіб (код рядка 01); з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 103 особи (код рядка 02), кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 116 осіб (код рядка 03). Отже, згідно звіту від 17 лютого 2017 року, у відповідача повинно бути працевлаштовано 116 інвалідів, однак фактично працює 103 інваліди. Тобто, ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" не виконано норматив по створенню 13 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

У зв'язку з наведеним, виходячи зрозрахунку суми адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2016 році, залишкова сума заборгованості склала 1034885,02 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Приписами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі по тексту - Порядок) визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості.

Відповідно до п. 2 вищезазначеного Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою - дата на поштовому штемпелі.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Аналіз вищевказаних положень дає підстави для висновку про те, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування інвалідів, що не супроводжується обов'язком пошуку інвалідів для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов'язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ч.1 ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постановах від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11 за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Продекспорт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та від 26 червня 2012 року у справі № 21-105а12 за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Одеської залізниці про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.

Тому, суд не може прийняти до уваги ствердження позивача, що відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", виконанням нормативу робочих місць є саме працевлаштування на основному місці роботи відповідної кількості інвалідів підприємством. Зазначений висновок позивача є помилковим та спростовується вищенаведеними нормами чинного законодавства та практикою їх застосування судами апеляційної та касаційної інстанцій при розгляді справ з аналогічних питань.

Крім того, з наявних у справі доказів вбачається, що ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" своєчасно подало до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, тобто до першого березня 2017 року, про що свідчить напис вхідної кореспонденції № 3/654 від 17 лютого 2017 року (а.с. 85).

Дослідивши звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік, який подано до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів встановлено, що на підприємстві існують незайняті робочі місця, що створені для працевлаштування інвалідів. Зазначена інформація узгоджується з відомостями, вказаними у звітностях форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" з характеристиками вакансії(й) та вимоги до претендента(ів) (для укомплектування вакансій Державною службою зайнятості), що подавались відповідачем протягом 2016 року до Вугледарського міського центру зайнятості. (а.с. 62-77).

Тобто, з метою укомплектування робочих місць, ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" просило центр зайнятості сприяти у заповненні квоти на працевлаштування інвалідів, при наявності в них відповідної кваліфікації та досвіду роботи.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомляв Вугледарський міський центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакансій) для працевлаштування інвалідів направленням встановленої законодавством форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)". Також, направляв щомісяця інформаційні листи, в яких зазначались вакантні посади за відповідними необхідними підприємству вакансіями, які тимчасово заміщувались співробітниками підприємства, та з метою укомплектування робочих місць просило центр зайнятості сприяти в заповненні квоти на працевлаштування інвалідів, при наявності в них відповідної кваліфікації та досвіду роботи.

Згідно з вимогами п. 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, позивач повинен був надати звіт форми 3-ПН не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії, якою є наступний день після створення робочого місця.

Зазначені вимоги чинного законодавства виконувались відповідачем належним чином протягом 2016 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".( а.с. 62-77).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем у 2016 році хоча і фактично не прийняті інваліди на всі створені по нормативу робочі місця для їх працевлаштування, як визначено ст. 19 Закону № 875, проте вжиті всі заходи для недопущення порушення вимог вищезгаданого Закону.

Відсутність працевлаштованих на підприємстві інвалідів, виникла на думку суду з причин, що не залежали від відповідача, її виникнення зумовлено об'єктивними факторами та обставинами, що не залежали від волевиявлення ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", який належним чином виконував вимоги чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць з працевлаштування інвалідів у 2016 році у сумі 1034885,02 грн. є необґрунтованим, оскільки відповідачем доведено факт вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення позову в даній адміністративній справі.

За приписами ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150-154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць з працевлаштування інвалідів - відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 11 жовтня 2017 року без участі сторін.

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.