Справа № 414/1820/17
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Справа № 414/1820/17

Провадження № 2-а/414/50/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серії БР № 007733, винесену стосовно нього 09.09.2017 відповідачем про накладення адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову він зазначив, що відповідач в порушення вимог законодавства розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням відділу поліції, була відсутня підготовка до розгляду справи, не було оголошено особу, яка розглядає справу та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, досліджені докази, заслухані пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, зокрема позивача та свідків тощо.

Крім того, позивач зазначає, що в даному випадку в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що його автомобіль здійснив стоянку та зробив неможливим рух, однак транспортним засобом позивач не керував і не він здійснив зупинку автомобіля, чого поліцейські не зясували, при цьому останні особисто цього не бачили та прибули на виклик вже після того, як автомобіль зупинився.

В судове засідання позивач не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також надав письмове заперечення проти позову, додавши до нього копії відеозапису із службової нагрудної камери поліцейського. Зокрема, в своїх запереченнях відповідач зазначив, що 09.09.2017 відповідач разом з напарником рядовим поліції ОСОБА_3 під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку у м. Сєвєродонецьк Луганської області приблизно о 16:00 год. отримали виклик на лінію 102 від жінки, яка повідомила, що по пр. Гвардійському здійснив зупинку автомобіль «Daewoo Lanos» з номерним знаком ВВ4196АО, який перешкоджає руху її транспортного засобу. Приїхавши на місце виклику, відповідач з нарником дійсно побачили автомобіль «Daewoo Lanos» з номерним знаком ВВ4196АО, який перешкодив рух іншим автомобілям, чим порушив п. 15.10 «д» ПДР України Під час спілкування з водієм цього автомобіля ОСОБА_1 останньому було повідомлено про причину приїзду патрульної поліції та суть вчиненого ним правопорушення. Водію ОСОБА_1 відповідачем було повідомлено про його права та прийнято рішення про винесення постанови серії БР № 007733 від 09.09.2017. Посилання позивача на те, що йому не було надано можливості скористатись своїми правами, є безпідставними, оскільки останній жодних клопотань не заявляв. Під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 свою провину визнав та підтвердив, що він дійсно керував цим автомобілем і зупинив зазначений транспортний засіб, що зафіксовано на доданому до заперечення відеозаписі. У звязку з цим відповідач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення складена ним у відповідності до вимог діючого законодавства і підстави для її скасування відсутні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БР № 007733 від 09 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером ВВ4196АО, здійснив стоянку на пр. Гвардійському м. Сєвєродонецьк та зробив неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 «д» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого рядовим поліції ОСОБА_2, інспектором патрульної поліції роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне була складена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с. 7).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 15.10 «д» ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відповідні докази правомірності своїх дій, зафіксованих за допомогою відеозйомки (а.с. 26).

З дослідженого відеозапису судом було встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером ВВ4196АО, здійснив стоянку у житловій зоні та зробив неможливим рух інших транспортних засобів, які знаходилися поряд. При цьому позивач на місці вчинення правопорушення під час розмови з працівниками поліції, які прибули на виклик, неодноразово підтверджував, що саме він керував зазначеним автомобілем і здійснив його стоянку на вказаному місці, пояснюючи, що не вважає свої дії такими, що порушують закон, а також виправдовуючи свої дії порушенням правил стоянки з боку інших водіїв, автомобілі яких на той час також стояли у житловій зоні. При цьому в подальшому під час розмови з працівникам поліції ОСОБА_1 особисто сів за кермо зазначеного транспортного засобу та перемістив його, давши змогу іншому транспортному засобу виїхати.

В свою чергу, будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові про адміністративне правопорушення, зокрема щодо місця розташування транспортного засобу позивач суду не надав.

Зазначені у постанові обставини та допущені позивачем порушення Правил дорожнього руху ним не спростовані.

Згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З дослідженого відеозапису, наданого відповідачем та переглянутого в судовому засіданні, судом вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідачем відбувся у присутності ОСОБА_1 на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відповідач повідомив позивачу про вчинення ним порушення п. 15.10 «д» ПДР України, про складання постанови у справі про адміністративне правопорушення тощо. Позивач вільно надавав пояснення, які вважав за потрібне надати, позивачу розяснювалися права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також з відеозапису вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення будь-яких усних чи письмових клопотань, зокрема, про намір звернутись за правовою допомогою, надати докази тощо позивач не заявляв. При цьому жодних перешкод для реалізації позивачем своїх прав відповідач не створював.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

При цьому згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення, зокрема передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, посилання позивача на те, що розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення та винесення ним відповідної постанови на місці вчинення правопорушення не відповідали вимогам закону суд вважає необґрунтованими.

За таких обставин обставин, суд вважає правомірними дії відповідача, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною, а отже дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-11, 71, 86, 159-163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ та Рубіжне рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Вступну та резолютивну частину постанови складено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 17 жовтня 2017 року.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.Г. Безкровний