Справа № 182/2491/16-а
Суддя: Рибакова В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2491/16-а
Провадження № 2-а/0182/75/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Рибакової В.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.05.2016 року звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (а.с.2-3), який уточнювала (а.с.39-40), та просила поновити строк звернення до суду, зобовязати відповідача сплатити до Управління пенсійного фонду України в м. Нікополі невиплачену суму компенсації за надання нею соціальних послуг інваліду першої групи за період з 08.04.2011 року по 01.01.2016 року та зарахувати вказаний період до її трудового стажу, стягнути понесені нею судові витрати. В обґрунтування своїх вимог послалась на наступні обставини.

Вона 08.04.2011 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради за призначенням трудового стажу у звязку з наданням нею соціальних послуг інваліду першої групи ОСОБА_2. Вона не працює, пенсійного віку не досягла.

Під час отримання від неї заяви та доданих документів, відповідальна особа Управління праці та соціального захисту населення Шаповал запевнила її в тому, що їй буде нараховуватися трудовий стаж на період догляду за інвалідом першої групи.

У грудні 2015 року їй стало відомо, що з моменту оформлення нею документів по догляду за інвалідом, а саме з 08.04.2011р, їй не нараховується трудовий стаж. На своє звернення до Управління праці та соціального захисту населення вона отримала лист № 4304/2 від 29.12.2015 року, з якого вбачається, що трудовий стаж їй не нараховувався на підставі п.4 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ № 558 від 29.04 2004 року.

Повідомлення від 18.04.2011 року № 399 про відмову в призначені компенсації за надання соціальних послуг інваліду вона не отримувала.

У грудні 2015 року вона повторно надала до управління праці та соціального захисту населення необхідні документи для призначення компенсації за надання соціальних послуг інваліду. Після чого їй став нараховуватися трудовий стаж. Їй незрозуміло, чому у 2011 році вона не мала права на нарахування трудового стажу.

Про порушення своїх прав їй стало відомо після отримання листа № 4304/2 від 29.12.2015 року. До цього часу вона ніяких повідомлень не отримувала.

Тому вважає, що строк звернення до суду нею пропущений з поважних причин, просить поновити строк та задовольнити позовні вимоги.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та відгук на заперечення (а.с.65-67). На позовних вимогах наполягає. У відгуку на заперечення зазначила, що вид компенсаційної виплати не обирала, письмового повідомлення про відмову у нарахуванні компенсаційних виплат не отримувала, даний факт підтверджує Журнал видачі довідок та повідомлень, де у графі «дата видачі» відсутня дата і підпис про видачу їй повідомлення.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.64), на позовних вимогах наполягає. Зазначила, що відповідач не надав доказів того, що ОСОБА_1 при зверненні у 2011 році обирала вид компенсаційних виплат, не надано доказів отримання позивачем у квітні 2011 року повідомлення про відмову у нарахуванні допомоги.

Представник відповідача надав суду заву про розгляд справи за його відсутністю, вважає вимоги позивача безпідставними, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.62,63). У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача (а.с.27-28,50-51). В обґрунтування заперечень посилається на наступне. 08.04.2011 року ОСОБА_1 звернулась до Управління із заявою про призначення їй компенсаційних виплат у звязку з наданням нею соціальних послуг з догляду за ОСОБА_2 - інвалідом І групи загального захворювання. Спеціалістом з прийому їй було розяснено, що вона має право обрати вид та розмір компенсаційної виплати по догляду за ОСОБА_2: щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій особі, яка доглядає за інвалідом І групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку в розмірі 4,8 грн. (відповідно до ПКМУ № 832 від 26.07.1996 р. «Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян»), або щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій фізичній особі, яка постійно надає соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги в розмірі 144 грн. (відповідно до ПКМ№ 558 від 29.04.2004 р.). ОСОБА_1 обрала другий вид компенсаційних виплат та написала відповідну заяву, до якої надала пакет документів, серед яких були медичні довідки. В довідці МСЕК від 18.03.1996 року зазначалась група інвалідності: «Первая, профзаболевание». Управлінням був направлений запит до Нікопольського відділення Фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань стосовно ОСОБА_2 12.04.2011р. надійшла довідка про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у ФССНВУ і отримує доплату на медичний догляд. Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 р. № 558 (далі-Порядок № 558), щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація) призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами). В п.14 вищезазначеного Порядку зазначається, що виплата компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, і покриття витрат на її доставку провадяться за рахунок коштів місцевих бюджетів. Згідно ч.3 п.п 1 п.5 Порядку № 558, компенсація не призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам, яким призначено відшкодування витрат на надання послуг по догляду відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Пунктом 7 Порядку № 558 передбачено, що структурний підрозділ з питань соціального захисту протягом десяти днів після одержання заяв із необхідними документами розглядає їх та приймає рішення про призначення компенсації чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення, про що інформує заявника письмово протягом пяти днів після прийняття відповідного рішення. Управління винесло рішення про відмову у призначенні і виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, про що позивачу поштою було направлене повідомлення від 18.04.2011 р. № 399. Вимоги щодо направлення повідомлень про призначення або відмову у призначенні компенсації з повідомленням про вручення або з курєром, у вищезазначеному Порядку відсутні. Позивачкою 11.04.2011 року до Управління було надано заяву про виплату, в разі призначення, належних їй сум на її особистий рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк», отже, вона не могла не знати про те, що їй не нараховується компенсація, вона мала змогу одразу звернутись до Управління за розясненнями. При зверненні до Управління 21.12.2015 року позивач надала пакет документів та написала заяву на призначення їй щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій особі, яка доглядає за інвалідом І групи в розмірі 4,8грн. (відповідно до ПКМУ № 832 від 26.07.1996 р.). Зазначені щомісячні компенсації виплачуються органами соціального захисту населення та фінансуються органами Пенсійного фонду із Державного бюджету. На виплату цієї компенсації не впливає факт отримання особою, за якою здійснюється догляд, відшкодування витрат на надання послуг по догляду відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до наданого 28.12.2015 р. позивачкою пакету документів Управлінням було призначено їй щомісячну компенсаційну виплату з 28.12.2015 року. Крім того, заявили про пропуск позивачем строку звернення до суду (а.с.43), у звязку з чим просили залишити позов без розгляду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.23) цивільну справу № 182/2491/16-а було передано у провадження судді Рибакової В.В.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету міністрів України від 29.04.2004р. № 558 «Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», компенсація не призначається фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам, яким призначено відшкодування витрат на надання послуг по догляду відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до п.7 Постанови Кабінету міністрів України від 29.04.2004р. № 558 «Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради протягом десяти днів після одержання заяв із необхідними документами розглядає їх та приймає рішення про призначення компенсації чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення, про що інформує заявника письмово протягом пяти днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до п.14 ст.11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом першої групи (професійне захворювання за зором) та потребує стороннього уходу (а.с.5 та на звороті, а.с.57). Позивач 08.09.2001 року уклала шлюб з ОСОБА_3, є невісткою ОСОБА_3, що підтверджується штампом в паспорті позивача (а.с.4 на звороті). Відповідно до довідки Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України ОСОБА_2 перебував на обліку у відділенні ВД ФССНВУ, отримував доплату на медичні догляди з жовтня 2010 року по березень 2011 року (а.с.52 на звороті).

Позивач 08.04.2011року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області за призначенням компенсації за надання соціальних послуг інваліду І групи ОСОБА_2

Відповідач протягом десяти днів після одержання заяви прийняв рішення про відмову у призначенні і виплаті компенсації. 18.04.2011 року (за вих. № 399) позивачу було повідомлено про відмову у призначенні і виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. У повідомленні було зазначено, що у відповідності до п.4 Постанови Кабінету міністрів України від 29.04.2004 року № 558 «Про затвердження порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» компенсація не виплачується фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам, яким відшкодовується витрати на надання послуг по догляду відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності», згідно довідки Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує відшкодування на догляд. Зазначено, що вказане рішення органу, що призначає і здійснює виплату державної допомоги може бути оскаржене у вищестоящих органах виконавчої влади або у судовому порядку (а.с.42).

Згідно журналу видачі довідок та повідомлень «1.Відмови з №1 по № 697», Повідомлення про відмову у призначенні і виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, було зареєстровано 18.04.2011 р. за № 399 та направлено позивачу поштою (а.с.55).

Доказів того, що вказане повідомлення позивач отримала, суду не надано.

Вказане вище повідомлення - рішення органу, що призначає і здійснює виплату державної допомоги не оскаржувалося позивачем. Доказів протилежного суду не надано.

21.12.2015 р. позивач звернулась з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області для зясування чи нараховується їй трудовий стаж (а.с.7). Листом № 4304/2 від 29.12.2015 року Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області повідомило позивачу, що трудовий стаж їй не нараховувався на підставі п.4 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ № 558 від 29.04 2004р. (а.с.6).

Листом № 974/039/161-16 від 19.02.2015 року Міністерство соціальної політики України повідомило позивача, що незважаючи на те, що за непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку страхові внески у 2004р. не сплачувалися, ці періоди зараховуються до страхового стажу при призначенні пенсії, за умови, що такі особи отримували допомогу або компенсацію відповідно до законодавства (а.с.9).

Листом № 137/039/161-16 від 10.03.2015 року Міністерство соціальної політики України повідомило позивача, що згідно з п.14 ст.11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області призначило позивачу щомісячну компенсаційну виплату як непрацюючій особі, яка доглядає за інвалідом І групи в розмірі з 28.12.2015 року, що підтверджується рішенням про призначення допомоги від 11.01.2016 року (а.с.57).

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлюється шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Суд вважає, що позивач дізналася про порушення своїх прав у грудні 2015 року, коли отримала лист Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області (а.с.6). 12.05.2016 року позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом.

Доказів того, що позивач отримала повідомлення про відмову у призначенні і виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги від 18.04.2011 року (за вих. № 399) в матеріалах справи немає.

Тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, та поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як зазначалося вище, позивач не оскаржувала рішення органу, що призначає і здійснює виплату державної допомоги про відмову у призначенні компенсації.

Ні в первісному позові, ні в уточненому позові позивачем не ставилось питання про визнання дій, рішення Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні і виплаті компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, протиправними, щодо скасування рішення. Позивачем таких вимог предявлено не було.

Враховуючи те, що рішенням Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради позивачу було відмовлено у призначенні і виплаті компенсації, вказане рішення не скасоване, що компенсація за надання соціальних послуг позивачу не призначалась, суд приходить до висновку про відсутність підстави для зобовязання відповідача сплатити до Управління пенсійного фонду України в м. Нікополі невиплачену суму компенсації за надання позивачем соціальних послуг інваліду першої групи за період з 08.04.2011 року по 01.01.2016 року та зарахувати вказаний період до її трудового стажу. Такі вимоги, на думку суду, є передчасними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст.2,7,9-15,17,18,71,86,99,100,102,159-163,167 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_4