Справа № 519/292/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 жовтня 2017 року м. Київ К/800/33522/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Южного міського суду Одеської області від 06 липня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити призначення пенсії та виплату недоплаченої пенсії,

встановив:

Постановою Южного міського суду Одеської області від 06 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобов'язано відповідача з 05 квітня 2013 року здійснити ОСОБА_1 розрахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40, пункту 1 частини 1статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2010-2012 роки та виплатити позивачу різницю пенсії, що утворилася внаслідок її розрахунку за період з 05 квітня 2013 року. В решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року постанову суду першої інстанції змінено в частині. Визнано протиправними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобов'язано відповідача з 01 листопада 2016 року здійснити ОСОБА_1 розрахунок пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 40, пункту 1 частини 1статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2010-2012 роки. Зобов'язано відповідача виплатити позивачу різницю пенсії, що утворилася внаслідок її розрахунку за період з 01 листопада 2016 року. У задоволенні позовних вимог про перерахунок та виплату різниці пенсії за період з 05 квітня 2013 року по 31 жовтня 2016 року відмовлено. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Судами встановлено, що з 17 червня 1988 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Розпорядженням Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 05 квітня 2013 року позивачу за його особистою заявою припинено виплату пенсії за вислугу років та призначено пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при страховому стажі роботи 39 років 07 місяців 11 днів та середньомісячній заробітній платі 5640,16 грн, яка обчислена за період з 01 липня 2007 року по 28 лютого 2013 року та з урахуванням середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, який враховувався під час призначення /попереднього перерахунку пенсії - пенсії за вислугу років.

Судові рішення мотивовані тим, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з цим, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше.

Тобто, в цьому випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", у подальшому при розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 09 червня 2015 року № 21-550а14.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно змінив судове рішення суду першої інстанції, оскільки у період з квітня 2013 року по січень 2017 року позивач отримував призначену йому пенсію в розмірі, визначеному відповідачем, проте впродовж цього терміну не звертався до суду за захистом порушеного права, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували поважність причин пропуску встановленого статтями 99, 100 КАС України строку. Відтак, позовні вимоги про перерахунок призначеної позивачу пенсії та виплату її різниці за період з квітня 2013 року по жовтень 2016 року задоволенню не підлягають.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що права та інтереси позивача не порушені, оскільки Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі діяло на підставі норм діючого законодавства України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення, в якому надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та змінену постанову Южного міського суду Одеської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання здійснити призначення пенсії та виплату недоплаченої пенсії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак