Справа № 804/7106/16
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2017 рокусправа № 804/7106/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - Тихонова В.В. (довіреність від 05 жовтня 2017 року),

відповідача: - Івахненка С.О. (довіреність від 26 липня 2017 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року

у справі № 804/7106/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро»

до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «КСГ «ДНІПРО» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 травня 2016 року №, яким визначено суму штрафу у розмірі 437284,24 грн., в тому числі за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму податку на додану вартість в розмірі 10 відсотків у сумі 5503,30 грн. та за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму податку на додану вартість в розмірі 30 відсотків у сумі 432233,94 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» у судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечує та просить апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 57.2 статті 57, статті 76, пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість та даних Єдиного державного реєстру податкових накладних товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» за грудень 2015 року, січень-лютий 2016 року, за результатом якої складно акт від 20 квітня 2016 року №909/26-55-12-06 (а.с. 132-133).

Перевіркою встановлено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

На підставі акту перевірки від 20 квітня 2016 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 12 травня 2016 року №, яким визначено суму штрафу у розмірі 437284,24 грн., в тому числі за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму податку на додану вартість 50503,00 грн. в розмірі 10 відсотків у сумі 5503,30 грн. та за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму податку на додану вартість 1440779,78 грн. в розмірі 30 відсотків у сумі 432233,94 грн. (а.с. 10).

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 12 травня 2016 року № залишено без змін.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Статтею 76 Податкового кодексу України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм вбачається, що відповідач має повноваження щодо проведення камеральних перевірок.

Судом установлено, що відповідачем проведено камеральну перевірку товариства з обмежено відповідальністю «КСГ «ДНІПРО» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, в результаті якої встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

Разом з тим, виходячи з наведених норм Податкового кодексу України, предметом камеральної перевірки є лише податкова звітність, тобто відомості, зазначені у відповідній податковій звітності та їх відповідність інформації, яка міститься в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Камеральна перевірка не може проводитись з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки податкова декларація не містить інформації про дату реєстрації податкових накладних в такому реєстрі.

Тобто, під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Щодо встановлених у акті камеральної перевірки порушень позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних слід зазначити наступне.

Так, судом першої інстанції установлено та матеріалами справи підтверджено, що товариством з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві 11, 12, 13 та 14 січня 2016 року направлялася податкова накладна від 29 грудня 2015 року №104/2, а також, 11 січня 2016 року направлявся розрахунок коригування від 29 грудня 2015 року №779 (а.с. 6,7,13-17).

Між тим, зазначені документи не прийнято податковим органом, що підтверджується квитанціями №1, в яких зазначено причину неприйняття - «можливо розірвано договір про визнання електронної звітності».

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

При цьому, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Пунктом 1 розділу 1 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації від 10 квітня 2008 року №233 (далі - Інструкція №233), передбачено, що квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до пунктами 7.4, 7.5 розділу 3 Інструкції №233, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС

При цьому, пунктом 7.6 розділу 3 Інструкції №233, передбачено, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Відповідно до пункту 7 розділу 2 Інструкції №233, підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис»; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

З матеріалів справи вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві 28 грудня 2015 року, 12 та 14 січня 2016 року направлялися договори №281220151 та №140120163 про визнання електронних документів, які не прийнято податковим органом, що підтверджується квитанціями №1, в яких зазначено причину неприйняття - «діє договір про визнання електронних документів від 08 вересня 2015 року №230720153» (30-45).

Лише договір №140120163 від 15 січня 2016 року, направлений позивачем 15 січня 2016 року було прийнято податковим органом (а.с. 46-51).

При цьому, відповідачем не надано доказів розірвання в односторонньому порядку договору від 08 вересня 2015 року №.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач намагався вчинити дії щодо реєстрації податкових накладних у строки встановлені законом, однак вони не були прийняті податковим органом з незалежних від позивача причин.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «КСГ «Дніпро».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим