Справа № 561/347/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Світличний Р.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"19" жовтня 2017 р. Справа № 561/347/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від "12" червня 2017 р. у справі за позовом Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на постанову державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, у якому просило суд скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53723335 від 27 квітня 2017 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Олексієвець І.В.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 07 квітня 2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Зарічненським районним судом Рівненської області на виконання постанови від 22 листопада 2016 року у справі № 561/662/16-а. Постанову суду в межах суми стягнення за один місяць було виконано 25 листопада 2016 року, решта виплат була проведена в квітні 2017 року згідно протоколу індивідуального перерахунку від 31 березня 2017 року. 17 травня 2017 року державним виконавцем відповідача, у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі виконавчого документа, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Разом з цією постановою, позивачем, 18 травня 2017 року було отримано постанову державного виконавця відповідача про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 27 квітня 2017 року, на суму 77,56 грн. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки витрати виконавчого провадження стягуються на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником добровільно не виконано рішення суду, а державним виконавцем вчинено дії спрямовані на примусове виконання. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення було виконано управлінням в добровільному порядку і жодних виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень державним виконавцем не проводилося.

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2017 року позов задоволено.

Скасовано постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 53723335 від 27 квітня 2017 року, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Олексієвець І.В.

Не погоджуючись з постановою, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Олексієвець І.В. від 27 квітня 2017 року ВП № 53723335 стягнуто з боржника - Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області витрати на проведення виконавчих дій у сумі 77,56 грн.

Вказані кошти стягнуто за примусове виконання виконавчого листа № 561/662/16-а, виданого 13 лютого 2017 року Зарічненським районним судом Рівненської області, про зобов'язання Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4, згідно з Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ починаючи з 01 жовтня 2016 року, виходячи із 81% від заробітної плати у сумі 6458,40 грн., що значиться в довідці Зарічненської районної державної адміністрації від 04 вересня 2016 року № 01/27-1850,

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем з порушенням вимог діючого законодавства, а відтак позов підлягає до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем у даній справі є відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно п 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016, № 2832/5 "Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України", органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Отже, структурні підрозділи органів державної виконавчої служби - відділи примусового виконання рішень не є самостійними суб'єктами адміністративного процесу і не повинні відповідати за адміністративним позовом, тоді як належним відповідачем є відповідний орган, визначений наведеними вище нормами матеріального права.

Таким чином, даний позов заявлено до неналежного відповідача, відповідачем у цій справі має бути Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

За змістом частин 1-3 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на його заміну іншою особою, то ця особа може вступити у справу як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про що суд повідомляє третю особу. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Положення зазначеної норми процесуального права надають можливість заміни належної сторони виключно на стадії розгляду справи у суді першої інстанції.

Таким чином, при здійсненні апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не уповноважений на вчинення таких дій.

Оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи не вирішував питання заміни відповідача або залучення другого відповідача, а чинний процесуальний закон таких повноважень для апеляційних судів не передбачає, то зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, внаслідок чого рішення суду ухвалено не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, яке регулює спірні правовідносини.

Згідно з п. 3 ч. 1.ст. 198, 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо є невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи або, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області задовольнити, постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від "12" червня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою Зарічненському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Рівненської області у задоволені позову до Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування постанови, - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Л.Українки, 3,смт.Зарічне,Рівненська область,34000

3- відповідачу/відповідачам: Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вул.Замкова, 29,м.Рівне,33028

- ,