Справа № 803/1088/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Справа № 803/1088/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Тертичного Ю.В.,

представника відповідача Потапенка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради (далі - позивач, КП «Волиньприродресурс») звернулось з адміністративним позовом до Волинської обласної державної адміністрації (далі - відповідач, Волинська ОДА) про визнання протиправними та скасування рішень від 16.08.2017 №4988, від 22.08.2017 №5131 та зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу відповідно до клопотань №№85, 86 від 10.07.2017 та №95 від 20.07.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «Волиньприродресурс» 10.07.2017 та 20.07.2017 звернулося до Волинської ОДА з клопотаннями №№85,86 та №95 відповідно, в яких просило надати дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу. Волинська ОДА рішеннями від 16.08.2017 №4988, від 22.08.2017 №5131 не погодила надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки в поданих матеріалах відсутня інформація про глибину залягання торфу. Позивач вказує, що чинним земельним законодавством України не передбачено витребування в заявників додаткової інформації, з огляду на що відмова відповідача у наданні вказаного дозволу є протиправною.

Відповідач в поданих запереченнях на адміністративний позов (а.с.45-46) позовні вимоги КП «Волиньприродресурс» не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що в силу вимог статті 123 та статті 150 Земельного кодексу України прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення розташованої за межами населених пунктів земельної ділянки особливо цінних земель для видобування корисних копалин, а також рішення про вилучення та передачу в оренду зі зміною цільового призначення такої земельної ділянки належить до компетенції Кабінету Міністрів України за погодженням з Верховною Радою України. З метою встановлення глибини залягання торфу на земельних ділянках державної власності 85 га, 215 га та 274.4 га земель запасу водного фонду для видобування торфу на родовищах (Коза-Березина, Велике Багно), стосовно яких позивач подавав клопотання, обласна державна адміністрація звернулася до Державної служби геології та надр України листами від 07.08.2017 №4782/28/2-17 та №4783/28/2-17. У відповідь на ці запити остання повідомила, що середня потужність (глибина) покладу торфу по вищевказаних ділянках родовища «Коза-Березина» складає відповідно 1,4 м, 1,7 м, 2,2 м, 1,5 м, родовища Велике Багно складає 1,87м та 1,31 м. Відтак, враховуючи вимоги статті 150 Земельного кодексу України зазначені вище земельні ділянки відносяться до особливо цінних, а тому Волинська ОДА не є уповноваженим органом, яка повинна розглядати вказані клопотання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях (а.с.63), просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Волиньприродресурс» з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що КП «Волиньприродресурс» зареєстроване як юридична особа 13.04.2016 року. Відповідно до статуту підприємство створене в інтересах територіальних громад, сіл, селищ, міст Волинської області, метою якого є одержання прибутку, забезпечення суспільних потреб в продукції, роботах та послугах підприємства, здійснення діяльності, спрямованої на отримання доходів до обласного бюджету. Предметом діяльності підприємства є, зокрема, здійснення видобувної, геологорозвідувальної, виробничої, торгівельної, консультаційної, попередницької, інвестиційної, інноваційної, інжинірингової, культурно-освітньої та будь-якої іншої господарської та підприємницької діяльності, що не суперечить чинному законодавству України (а.с.7-9).

10.07.2017 позивач звернувся до Волинської ОДА із заявою (клопотанням) №85, якою просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для видобутку торфу з послідуючою рекультивацією та використанням за цільовим призначенням. Бажане місце розташування земельної ділянки - ділянка розміщена за межами населених пунктів Прилісненської сільської ради Маневицького району. Орієнтовний розмір земельної ділянки - 85 га. Категорія земель згідно КВЦПЗ - землі водного фонду не надані у власність та користування (а.с.10).

До заяви (клопотання) позивачем були додані документи: пояснююча записка щодо необхідності відведення земельної ділянки; викопіювання з чергового кадастрового плану Галузійської сільської ради (з 01.01.2017 Прилісненська с.р.), Урочище Кілієв; довідка про склад земель; копія спеціального дозволу на користування надрами; копії правовстановлюючих документів (а.с.11-12, 59-60).

В пояснюючій записці до клопотання позивачем зазначено, що КП «Волиньприродресурс» отримало від Державної служби геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами на родовищі торфу «Коза-Березина» від 02.02.2017 №6177. Для реалізації отриманого права на видобування корисних копалин та враховуючи те, що перспективне використання мінерально-сировинної бази Волинської області, зокрема торфу, має велике значення в економічній структурі області, необхідно взяти в постійне користування земельні ділянки в межах першочергової розробки родовища. Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вибрано ділянку 4 - Урочище «Кілієв», площею земельного відводу 84,58 га.

Водночас 10.07.2017 позивач звернувся до Волинської ОДА із заявою (клопотанням) №86 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу з послідуючою рекультивацією та використанням за цільовим призначенням. Бажане місце розташування земельних ділянок - ділянки розміщені за межами населених пунктів Прилісненської сільської ради Маневицького району. Орієнтовний розмір земельних ділянок - 215,01 га. Категорія земель згідно КВЦПЗ - землі водного фонду не надані у власність та користування (а.с.13).

До заяви (клопотання) позивачем були додані документи: пояснююча записка щодо необхідності відведення земельної ділянки; викопіювання з чергового кадастрового плану Серхівської сільської ради (з 01.01.2017 Прилісненська с.р.), Урочища Садок, Долина, Робіття; довідка про склад земель; копія спеціального дозволу на користування надрами; копії правовстановлюючих документів (а.с.14-18, 59-60).

В пояснюючій записці до клопотання позивачем зазначено, що КП «Волиньприродресурс» отримало від Державної служби геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами на родовищі торфу «Коза-Березина» від 02.02.2017 №6177. Для реалізації отриманого права на видобування корисних копалин та враховуючи те, що перспективне використання мінерально-сировинної бази Волинської області, зокрема торфу, має велике значення в економічній структурі області, необхідно взяти в постійне користування земельні ділянки в межах першочергової розробки родовища. Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вибрано ділянку 1 - Урочище «Садок», ділянку 2 - Урочище «Долина», ділянку 3 -Урочище «Робіття», загальною площею земельного відводу 215,01 га.

Листом від 16.08.2017 №4988/46/2-17 Волинська ОДА повідомила позивача про те, що клопотання №85, 86 розглянуті, а також зазначила, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення розташованої за межами населених пунктів земельної ділянки особливо цінних земель для видобування корисних копалин належить до компетенції Кабінету Міністрів України. Оскільки в поданих матеріалах відсутня інформація про глибину залягання торфу обласна державна адміністрація не погоджує надання вищезазначеного дозволу (а.с.29).

20.07.2017 року КП «Волиньприродресурс» звернулось до відповідача із заявою (клопотанням) №95 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу з послідуючою рекультивацією та використанням за цільовим призначенням. Бажане місце розташування земельних ділянок - ділянки розміщені за межами населених пунктів Боровичівської та Копилівської сільських рад Маневицького району. Орієнтовний розмір земельних ділянок - 274,4 га. Категорія земель згідно КВЦПЗ - землі водного фонду не надані у власність та користування (а.с.19).

До даного клопотання позивачем подані наступні документи: пояснююча записка щодо необхідності відведення земельної ділянки; викопіювання з чергового кадастрового плану Боровичівської та Копилівської сільських рад; довідка про склад земель; копія спеціального дозволу на користування надрами; копії правовстановлюючих документів (а.с.20-26, 61-62).

В пояснюючій записці до клопотання позивачем зазначено, що КП «Волиньприродресурс» отримало від Державної служби геології та надр України спеціальний дозвіл на користування надрами на родовищі торфу «Велике Багно» ділянка Південно-Східна від 02.02.2017 №6178. Для реалізації отриманого права на видобування корисних копалин та враховуючи те, що перспективне використання мінерально-сировинної бази Волинської області, зокрема торфу, має велике значення в економічній структурі області, необхідно взяти в постійне користування земельні ділянки в межах першочергової розробки родовища. Для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок вибрано чотири земельні ділянки загальною площею земельного відводу 274,4 га.

Листом від 22.08.2017 №5131/46/2-17 «Щодо погодження на отримання гірничого відводу» Волинська ОДА не погодила позивачу надання вищезазначеного дозволу з аналогічних підстав, наведених у листі від 16.08.2017 №4988/46/2-17 (а.с.28).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про надра є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до статті 1 вказаного Кодексу надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Згідно з частиною першою статті 18 Кодексу України про надра надання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.

Так, частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини п'ятої статті 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Стаття 123 ЗК України безпосередньо регулює особливості надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так, згідно з частиною другою статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З вищенаведеного слідує, що розробка технічної документації із землеустрою та надання документів для розробки проекту землеустрою, є одним з підготовчих етапів, що передує прийняттю рішення суб'єктом владних повноважень про надання земельної ділянки в користування, який має на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також з'ясування обставин, що можуть бути перешкодою для прийняття рішення про надання у користування земельної ділянки державної власності.

Відповідно до частини 3 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що законодавець передбачив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування.

Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови у наданні КП «Волиньприродресурс» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування стало неподання позивачем інформації про глибину залягання торфу. При цьому, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, інших підстав для відмови у наданні вказаного дозволу не було.

Однак, суд зазначає, що частиною другою статті 123 ЗК України наведено вичерпний перелік документів, які подаються заявником до уповноваженого органу на розгляд питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування, та встановлено заборону вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. При цьому в силу частини третьої статті 123 ЗК України не може бути підставою для відмови у наданні такого дозволу факт неподання заявником будь-яких інших документів, перелік яких не визначений у частині другій вказаної статті.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача із заявами (клопотаннями) про дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки КП «Волиньприродресурс» було подано всі необхідні документи відповідно до чинного законодавства, доказів протилежного судом не здобуто.

Відтак відмова Волинської ОДА у наданні підприємству дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування з підстав неподання інформації, що не передбачена у наведеному в ст.123 ЗК України переліку документів, є незаконною.

При цьому суд вважає необгрунтованими твердження відповідача про те, що земельні ділянки на родовищах Коза-Березина, Велике Багно, на які позивачем отримано дозвіл на користування надрами, відносяться до особливо цінних земель з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться, зокрема, торфовища з глибиною залягання торфу більше одного метра і осушені незалежно від глибини.

Отже, зі змісту вищенаведеної норми слідує, що особливо цінними землями є торфовища, які одночасно відповідають двом критеріям, а саме: глибина залягання торфу повинна бути більше одного метра та осушена незалежно від глибини залягання.

З метою встановлення глибини залягання торфу на земельних ділянках державної власності 85 га, 215 га та 274,4 га земель запасу водного фонду для видобування торфу на родовищах (Коза-Березина, Велике Багно) Волинська ОДА звернулася до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра) листами від 07.08.2017 №4782/28/2-17 та №4783/28/2-17 (а.с.49, 50).

Листом від 04.09.2017 №82-80/28/1-17 Держгеонадра повідомила відповідача, що середня потужність (глибина) покладу торфу по ділянках родовища «Коза-Березина» (урочища «Садок», «Долина», «Робіття», «Кілієв») складає відповідно 1,4 м, 1,7 м, 2,2 м, 1,5 м; по ділянках родовища Велике Багно (Північно-Західна та Північно-Східна ділянки) складає 1,87 м та 1,31 м відповідно (а.с.51). Водночас даний лист не містить інформації про те, що земельні ділянки обох родовищ осушені, що є сукупною із глибиною залягання торфу ознакою для віднесення земель до категорії особливо цінних.

Крім того, згідно з частиною першою статті 193 ЗК України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Отже, інформація про правовий режим земельних ділянок та їх характеристики міститься в державному земельному кадастрі.

Так, наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 06.10.2003 №245 «Про затвердження переліку особливо цінних груп ґрунтів» затверджено перелік особливо цінних груп ґрунтів. Даний наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.10.2003 за №979/8300.

Таким чином, єдиним нормативно-правовим документом, який визначає перелік особливо цінних земель, є вищевказаний наказ.

Доводи відповідача про те, що відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.03.2012 №4455/08/10-12 (а.с.47-48) Перелік особливо цінних грунтів, затверджений наказом Держкомзему від 06.10.2003 №245, не є вичерпним, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний лист має інформаційний та рекомендаційний характер і не створює умови для виникнення, зміни або припинення певних правовідносин.

Також суд не приймає до уваги посилання Волинської ОДА на ту обставину, що в даному випадку рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування повинно прийматись Кабінетом Міністрів України, з огляду на таке.

Відповідно до частини восьмої статті 122 ЗК України Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стаття 149 ЗК України передбачає порядок вилучення земельних ділянок. Так, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб'єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв'язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (частина дев'ята даної статті).

Отже, до повноважень Кабінету Міністрів України належить вилучення земельних ділянок державної власності, які вже перебувають у постійному користуванні, в тому числі і особливо цінних земель, з подальшою передачею у власність або у користування.

В даному випадку питання вилучення земельних ділянок КП «Волиньприродресурс» не ставилось, відтак підстав для внесення клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування до Кабінету Міністрів України не було.

Таким чином, зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами підтверджується та обставина, що КП «Волиньприродресурс» звернулось до уповноваженого органу - Волинської ОДА з клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування для видобутку торфу, при цьому додало передбачений частиною другою статті 123 ЗК України перелік документів, однак відповідач за відсутності на те законодавчо визначених підстав відмовив у наданні такого дозволу.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач - Волинська ОДА як суб'єкт владних повноважень не надала суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Волинської ОДА, які оформлені листами від 16.08.2017 №4988/46/2-17 та від 22.08.2017 №5131/46/2-17, про відмову у наданні КП «Волиньприродресурс» дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу згідно із поданими клопотаннями слід визнати протиправними та скасувати.

Водночас у зв'язку з визнанням судом рішень Волинської ОДА протиправними, для повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати КП «Волиньприродресурс» дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу відповідно до клопотань №№85, 86 від 10.07.2017 та №95 від 20.07.2017.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Волинської ОДА на користь КП «Волиньприродресурс» слід присудити судовий збір в сумі 4800,00 грн., сплачений відповідно до платіжних доручень №339 від 28.08.2017 та №345 від 01.09.2017 (а.с.2, 34).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської обласної державної адміністрації, оформлені листами від 16 серпня 2017 року №4988/46/2-17 та від 22 серпня 2017 року №5131/46/2-17, про відмову у наданні Комунальному підприємству «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу згідно із клопотаннями №№85, 86 від 10 липня 2017 року та №95 від 20 липня 2017 року.

Зобов'язати Волинську обласну державну адміністрацію надати Комунальному підприємству «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування для видобутку торфу відповідно до клопотань №№85, 86 від 10 липня 2017 року та №95 від 20 липня 2017 року.

Присудити на користь Комунального підприємства «Волиньприродресурс» Волинської обласної ради за рахунок бюджетних асигнувань Волинської обласної державної адміністрації судовий збір в сумі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 17 жовтня 2017 року.