Справа № 820/725/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 р. Справа № 820/725/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2017р. по справі № 820/725/17

за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави за участю Прокуратури Харківської області

до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області третя особа ОСОБА_1

про визнання незаконними та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа ОСОБА_1, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації №388 від 12.08.2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в ході вивчення правомірності використання земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Первомайського району Харківської області, в тому шляхом моніторингу розпоряджень голови Первомайської райдержадміністрації, розміщених на офіційному веб-сайті (http://pervomaisk-rda.kh.gov.ua/), на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства встановлено, що розпорядженням голови Первомайської районної державної адміністрації від 12.08.2016 №388 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП "Червоний" (нерозподілених земельних часток (паїв), загальною орієнтовною площею 147,0 га (земельні ділянки площею 26,9га; 4,6га; 7,0га; 16,8га; 15,5га; 5,0га; 45,0га; 12,4га; 9,3га, 3,5 га, 1,0га) (категорія земель, - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя - пасовища), розташованих за межами населеного пункту на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області та нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, з метою надання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На думку прокурора, зазначене розпорядження від 12.08.2016 року №388 є незаконним і підлягає скасуванню, як таке, що суперечить Конституції України та чинному законодавству України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 року у справі № 820/725/17 відмовлено в задоволенні адміністративного позову Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення.

Заступник прокурора Харківської області не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, земельні ділянки загальною площею 147,0 га були передані з державної в колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству "Червоний", про що свідчить Державний акт на право колективної власності серії НОМЕР_2 від 10.04.1997 року.

08.08.1995 року Президентом України було видано Указ № 720/95 "Про порядок паювання земель, передану у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", яким установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (п.2 Указу № 720/95).

На підставі вищевказаного Указу Президента України відбулося розпаювання земель колишньої колективної власності КСП "Червоний", згідно з державним актом на право колективної власності на землю КСП "Берекский" серії НОМЕР_2 від 10.04.1997 року, до якого додано список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства.

Землі колишньої колективної власності реформованого КСП "Червоний" загальною площею 3675,5 га. були розпайовані між 514 громадянами-членами КСП "Червоний", що зазначені в додатку до Державного акту на право колективної власності на землю (а.с.171-186).

В період з 1999 року по 2000 рік списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) уточнювались згідно клопотань громадян-членів КСП " Червоний" та на підставі розпоряджень голови Первомайської районної державної адміністрації.

Таким чином, уточнена кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) становить 547 громадянами-членами КСП " Червоний", що підтверджується Витягом з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП " Червоний".

Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Червоний", 547 громадян-членів реформованого КСП "Червоний" взамін державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 10.04.1997 p. отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) (а.с.80-83).

Згідно з листом Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Харківської області від 07.04.2017 року №14-20-0.23,051-48/125-17, розмір земельної частки (паю) реформованого КСП "Червоний", посвідченої сертифікатом, становить 6,626 умовних кадастрових гектарів, в тому числі складається з таких видів сільськогосподарських угідь:

ріллі - 6,336 умовних кадастрових гектарів;

пасовищ - 0,29 умовних кадастрових гектарів (а.с.166).

Згідно із заявами громадян-власників сертифікатів на підставі Технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на землях реформованого КСП "Червоний" Первомайського району Харківської області, що виготовлений ДП "Харківський науково-дослідний та проектний інститут" в 2005році (а.с.84-137), відбувся розподіл земель між громадянами-членами КСП "Червоний" за видом сільськогосподарських угідь - рілля (3366,8 га).

Таким чином, відповідно до Технічної документації (за видом сільськогосподарських угідь - рілля) на землях реформованого КСП "Червоний" Первомайського району Харківської області та Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Червоний", земельні ділянки реформованого КСП "Червоний" за видом сільськогосподарських угідь - рілля, були повністю розпайовані та розподілені між громадянами-членами реформованого КСП "Червоний".

Згідно Витягу з протоколу №4 загальних зборів (зборів уповноважених) членів КСП "Червоний" від 21.12.1999 р., у зв'язку з передачею із розпайованих земель 102,6 га ріллі в землі загального користування для створення системи полезахисних лісосмуг та мережі польових доріг до земельних паїв, розмір земельної частки (паю) у розрізі сільськогосподарських угідь (ріллі) зменшився до 6,15а умовних кадастрових гектарах.

Інші види сільськогосподарських угідь із земель колишньої колективної власності КСП "Червоний" в територіальних межах Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області - пасовища, залишилися нерозподіленими та складають 188,4 га, що підтверджено копією листа Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Харківської області від 11.04.2017 року №14-20-0.23,051-48/125-17.

Крім того, рішенням XX сесії XXIV скликання Первомайської районної ради Харківської області від 15.08.2001 року було затверджено рішення сільських рад по виведенню малопродуктивних орних земель із інтенсивного обробітку. В результаті, сільськогосподарські землі колишнього КСП "Червоний" - малопродуктивні орні сільськогосподарські угіддя, орієнтовною площею 29,5 га були виведені із інтенсивного обробітку та переведені у сільськогосподарські угіддя - пасовища (а.с.166).

Також згідно рішення виконавчого комітету Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області №2а 1999 року (а.с.128), було вилучено земельну ділянку площею 8,3228 га у підприємства "Шебелинкагазпром" і зараховано її до земель колективної власності КСП "Червоний", в тому числі ріллі - 4,5228 га, пасовищ - 3,8000 га.

Отже, земельні ділянки реформованого КСП "Червоний" в загальному розмірі 188,4 га. (з урахуванням переводу малопродуктивних орних земель, орієнтовною площею - 29,5 га) за видами сільськогосподарських угідь - пасовища, залишилися нерозподіленими між громадянами-членами реформованого КСП "Більшовик", та не витребуваними, про що свідчить відсутність Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) за вищевказаними видами сільськогосподарських угідь та Схеми поділу земель за цими видами угідь.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що право колективної власності за цим державним актом не припинене у встановленому законом порядку, є хибними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

В частині 1 ст. 9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" вказано, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Вказана норма також кореспондується з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)".

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників такими методами:

за списком (складається в алфавітному або іншому порядку, визначеному рішенням зборів);

шляхом жеребкування - у разі відсутності згоди щодо розподілу за списком.

Згідно ч. 3, 4 ст. 9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.

Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Як встановлено з матеріалів справи, на даний час землі колективної власності КСП "Берекский" розподілені частково

01.01.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI, яким положення статті 122 Земельного кодексу України, що визначає повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, викладено в новій редакції.

Пунктами 3, 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розмежування земель державної та комунальної власності" передбачено перелік земель та земельних ділянок, як в силу цього Закону належать до державної чи комунальної власності, а саме: з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. 4. У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу".

Таким чином, землі, зазначені у підпункті "б" пункту 3, підпунктах "в", "г" пункту 4 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розмежування земель державної та комунальної власності", не сформовані у земельні ділянки, вважаються державною власністю чи власністю відповідних територіальних громад з часу набрання чинності цими положеннями, а саме - з 1 січня 2013 року.

Законом України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що місцеві державні адміністрації вирішують лише ті питання, які віднесені законами до їх повноважень .

Відповідно до п. а ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства;

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

З аналізу зазначених норм вбачається, що отримання громадянином права оренди на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можливе лише шляхом створення фермерського господарства, яким в рамках підприємницької діяльності і буде отримуватись товарна продукція.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 3 цієї статті районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів.

Згідно з положеннями статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Недотримання зазначеної процедури є порушенням органом виконавчої влади чинного законодавства під час укладення договору оренди землі.

При цьому, ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 Земельного кодексу України, водночас частиною 1 цієї статті передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 статті 134 ЗК України.

Встановлений ч. 1 ст. 134, ст.ст. 135-139 ЗК України порядок продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права оренди на земельні ділянки державної власності є іншим, ніж той, який встановлений ст. 123 вказаного Кодексу для надання земельних ділянок державної власності у користування.

На відміну від п. 3 ст. 123 ЗК України, яким передбачено надання органом виконавчої влади дозволу зацікавленій особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, п. 4 ст. 136 ЗК України виготовлення, погодження та затвердження в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачено в якості окремого етапу підготовки лоту до проведення земельних торгів, яку забезпечує організатор земельних торгів.

За таких обставин, при продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права оренди на земельні ділянки державної власності чинним законодавством не передбачено надання дозволу на розробку проекту землеустрою особі, яка зацікавлена в отриманні в оренду земельної ділянки.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 122 Земельного кодексу України в редакції Закону №5245-VI районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України в редакції Закону №5245-VI центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з пунктами 5, 6 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №5245-VI державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Отже, з 01.01.2013 року відповідач не є органом, уповноваженим на передачу у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а тому спірне розпорядження є таким, що прийнято відповідачем із перевищенням наданих законом повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено законність та обґрунтованість власного рішення.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі № 820/724/17 не відповідає ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2017р. по справі № 820/725/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішення.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації № 388 від 12.08.2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калиновський В.А.
Повний текст постанови виготовлений 18.10.2017 р.