Справа № 814/2103/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2103/16

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Крусяна А.В.,

при секретарі судового засідання Вишневської А.В.,

за участю представника відповідача Панаїд О.С.,

представника третьої особи Кушнір Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року у справі за позовом Южноукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області до військової частини НОМЕР_1 за участю третьої особи квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва про стягнення коштів за податковим боргом,

В С Т А Н О В И Л А :

19.10.2016р. Южноукраїнська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - ДПІ) звернулась з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів за податковим боргом в розмірі 113 640,90 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується узгоджена заборгованість по земельному податку за 2016 рік - 113 640,9 грн. згідно декларації з плати за землю, яка у добровільному порядку відповідачем не сплачена.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що декларація з плати за землю подана ним помилково, а постійним землекористувачем земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 є військова частина № 40233 - Первомайська КЕЧ району, правонаступником якої є КЕВ м.Миколаєва.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року позов задоволений в повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.02.2016 року відповідачем до ДПІ подано декларацію з плати за землю за 2016 рік, в якій річна сума земельного податку визначена в розмірі 272 738,21 грн. Згідно даних розділу І декларації розмір земельної ділянки складає 288,8000 га, реєстрація права власності (користування) 01.94, номер рішення МК № 40 (а.с.10).

Згідно даних ДПІ заборгованість відповідача з земельного податку за період з 07.04.2016р. по 20.09.2016р складає 113 640,90 грн., що підтверджується відповідною довідкою ДПІ від 20.09.2016 № 2668/10/14-08-017-013 (а.с.12-13).

Згідно державної статистичної звітності Держземагентства (форма 6-зем) значиться у постійному користуванні в межах території Підгороднянської селищної ради земельна ділянка, площею 288,80 га (землі оборони), за військовою частиною НОМЕР_3 на підставі державного акту серії МК, зареєстрованого 19.10.1994 за № 40, виданого на підставі рішення Первомайської районної ради від 13.09.1994, що підтверджується відповідним листом управління Держземагентства у Первомайському районі Миколаївської області від 24.03.2015 № 5-14-0.5-1884/0/2-15 (а.с.73).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог ДПІ, оскільки самостійно визначена платником податків сума податкового зобов`язання оскарженню не підлягає. Крім того, суд послався на правову позицію Верховного Суду України, що у разі, коли особа не зареєструвала право власності чи користування земельною ділянкою під належними їй на праві власності нежитловими приміщеннями, обов`язок зі сплати земельного податку виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України узгодженим вважається і зобов`язання, яке платник податків самостійно обчислює та зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п.14.1.72 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Пунктами 269.1.1 та 269.1.2 ПК України зазначено, що платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, а статтею 270 цього Кодексу передбачено, що об`єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування земельною ділянкою та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. До 1 січня 2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку (ст. 126 Земельного кодексу України).

Як вбачається з копії державного акта на право постійного користування землею від 19.10.1994 р., постійним землекористувачем земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_2 площею 288,8 га є військова частина № 40233 (Первомайська квартирно-експлуатаційна частина району, яка була розформована та правонаступником якої на даний час є квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва).

Відповідно до Положення про організацію квартирно-експлутаційного забезпечення ЗСУ, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013р. №448, на квартирно-експлуатаційну службу військової частини (далі - КЕС) покладається організація збереження та матеріальний облік фондів і територій військових містечок, квартирного майна та земельних ділянок, переданих військовій частині на утримання та експлуатацію, проведення їх інвентаризації (п.3.1). Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються в постійне користування в порядку, визначеному Земельним кодексом України та Законом України "Про використання земель оборони". Фонди військових містечок закріплюються на праві оперативного управління за військовими частинами, про що видаються відповідні накази МО України. Підготовку проектів відповідних наказів МО України про закріплення (перезакріплення) фондів військових містечок за військовими частинами на праві оперативного управління здійснюють органи військового управління, у підпорядкуванні яких перебувають такі військові частини. Фонди і територія військового містечка, а також земельні ділянки передаються військовим частинам на утримання і експлуатацію через квартирно-експлуатаційні органи за актом приймання (передачі) для утримання та експлуатації будівель, споруд і території військового містечка (додаток 2), який затверджується начальником територіального квартирно-експлуатаційного управління (п.4.4). Облік фондів військових містечок, квартирного майна та земельних ділянок полягає в оформленні первинних документів, здійсненні своєчасних, повних, достовірних і точних записів у книгах (картках) кількісного обліку (накопичувачах інформації ПЕОМ) усіх операцій, пов`язаних з прийманням (передачею), зміною якісного (технічного) стану та списанням з кількісного обліку будівель і споруд (п.5.18).

Земельна ділянка військового містечка № 36 перебуває на картковому обліку в квартирно-експлуатаційному відділі м. Миколаєва, що підтверджується копією індивідуальної картки обліку земельної ділянки (а.с.134-140).

З додаткового наданих відповідачем документів вбачається, що у грудні 2010 року земельна ділянка, площею 288,8 га - військового містечка № НОМЕР_2 , що розташована в с.Підгородня Первомайського району Миколаївської області, передана по акту КЕВ м.Миколаїв від КЕВ м.Херсона (а.с.133).

Будь-які дані щодо передачі в/ч НОМЕР_1 від КЕВ вказаної земельної ділянки відсутні.

Посилання суду першої інстанції про наявність у в/ч А-2183 нежитлових споруд на земельній ділянці, площею 288,8 га - військового містечка № НОМЕР_2 , яка розташована в с.Підгородня Первомайського району Миколаївської області, що свідчить про фактичне використання земельної ділянки відповідачем, спростовуються актами списання будівель військового містечка № 36, які складені 17.11.2006. Вказані обєкти зняті з обліку протягом 2010-2011 років (а.с.147-184).

Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, будь-яких споруд на вказаній земельній ділянці в/ч НОМЕР_1 не має та не використовує.

В порушення п.5.18 Положення № 448 КЕВ м.Миколаєва, приймаючи на облік земельну ділянку, площею 288,8 га - військового містечка № НОМЕР_2 , що розташована в с.Підгородня Первомайського району Миколаївської області, починаючи з 2010 року, не вніс зміни в облікові дані, залишивши в них відомості про її розташування в межах в/ч А-2183.

На підтвердження доводів відповідача, що належним користувачем земельної ділянки, площею 288,8 га - військового містечка № НОМЕР_2 , що розташована в с.Підгородня Первомайського району Миколаївської області, є КЕВ м.Миколаєва, свідчать дані, які викладені у листі КЕВ м.Миколаєва від 29.05.2017 № 1595, про те, що у травні 2017 року КЕВ м.Миколаєва уклало з ФГ "Король" договір про спільний обробіток землі, яка знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_2 в смт Підгородня, Первомайського району, Миколаївській області (а.с.123).

Оцінюючи вищевикладені обставини в їх сукупності, судова колегія погоджується з доводами апелянта, що військова частина НОМЕР_1 не є власником або постійним землекористувачем вказаної земельної ділянки, оскільки згідно державного акта на право постійного користування землею від 19.10.1994 р. вказана земельна ділянка надана у постійне користування іншій юридичній особі - в/ч 40233 Первомайської квартирно-експлуатаційної частині району, правонаступником якої є квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва, тому відповідач не може бути платником земельного податку відповідно до приписів 269.1.1 та 269.1.2 ПК України.

В даному випадку помилкове (неправильне) подання до фіскальної служби декларації з податку на землю не може бути підставою для стягнення податку з юридичної особи, яка не є платником відповідного податку.

Надана в ході апеляційного розгляду від КЕВ м.Миколаєва копія державного акту серії МК № 40 від 19.10.1994 на земельну ділянку, площею 288,8 га - військового містечка № НОМЕР_2 , що розташована в с.Підгородня Первомайського району Миколаївської області, в якому зазначений постійний користувач - військова частині № НОМЕР_1 , є такою, що містить недостовірні дані, оскільки згідно даним управління Держземагентства у Первомайському районі Миколаївської області та управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області вказана земельна ділянка значиться у постійному користуванні в межах території Підгороднянської селищної ради за військовою частиною НОМЕР_3 та на в/ч НОМЕР_1 не переоформлювалась (а.с.73-74).

Неповне з`ясування обставин справи, надання їм невірної правової оцінки призвело, на думку судової колегії, до прийняття помилкового судового рішення про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову Южноукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області до військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів за податковим боргом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян