Справа № 489/1967/17
Суддя: Кирильчук О. І.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №489/1967/17
Провадження №2-а/489/260/17
ПОСТАНОВА

іменем України

04 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Завірюхи А.М., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 21.03.2017 року №34/3, визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення розміру її пенсії та зобов'язати останнього відновити їй розмір пенсії та виплатити їй кошти, недоплачені з моменту зменшення пенсії, оскільки з її боку не було зловживань при призначенні пенсії, вона не несе відповідальності за ведення трудової книжки та за достовірність довідки роботодавця, а тому відсутні підстави для зменшення розміру її пенсії.

Позивач та його представник позов підтримали, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, оскільки при перевірці пенсійної справи не було підтверджено первинними документами окремі періоди роботи та отриману позивачем заробітну плату.

ОСОБА_1 з 04.11.2001 року є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Інгульському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області. На підставі заяви від 14.06.2004 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, у тому числі з урахуванням довідки ТОВ фірми «Інкомпром» ЛТД від 05.10.1996 року №39.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 21.03.2017 року №34/3 вирішено не враховувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи: в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року; в ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД - квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року, а також вирішено пенсійну виплату ОСОБА_1 проводити без врахування довідки про заробітну плату від 05.10.1996 року №39, виданої ТОВ фірмою «Інкомпром» ЛТД.

Відповідно до вказаного рішення, період роботи позивача в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року не підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача в зв'язку із неможливістю підтвердження первинними документами, а період роботи в ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД за квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року - у зв'язку із ненарахуванням роботодавцем заробітної плати і несплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, довідка ТОВ фірми «Інкомпром» ЛТД про заробітну плату від 05.10.1996 року №39 є недостовірною, у зв'язку із чим відповідачем вирішено її не враховувати для розрахунку пенсійної виплати позивача.

31 березня 2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію юридичної особи - Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області, яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Миколаєва.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(в редакції на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 05.10.1996 року №39), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Пунктом 2.10 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При перевірці пенсійної справи відповідачем встановлено, що позивач працювала в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» на посаді головного економіста з 01.09.1991 року (наказ №15-к від 01.09.1991 року) по 31.03.1992 року (наказ №_ від 31.03.1992 року). Запис про звільнення зроблено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, а саме: некоректне виправлення року в даті звільнення та в підставах внесення запису про звільнення не зазначено номер наказу.

За змістом ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача як суб'єкта владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що ведення трудових книжок покладається на роботодавця, рішення про неврахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року прийнято необґрунтовано та в цій частині підлягає скасуванню, оскільки припущення щодо виправлень у даті звільнення і сама лише відсутність номеру наказу про звільнення з роботи за наявності дати видання цього наказу 31.03.1992 року не свідчить про відсутність трудових відносин із підприємством.

Протиправним також є рішення щодо виключення із страхового стажу періодів роботи позивача в ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД(квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року), оскільки в трудовій книжці позивача наявні записи про роботу на зазначеному підприємстві з 01.04.1992 року по 15.09.1996 року, а тому із урахуванням ч.1 ст.56 та ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» спірні періоди трудового стажу підтверджено трудовою книжкою.

Як в оскаржуваному рішенні, так і в запереченнях проти позову відповідачем зазначено, що здійснити перевірку достовірності довідки ТОВ фірми «Інкомпром» ЛТД про заробітну плату від 05.10.1996 року №39 неможливо. Оскільки недостовірність зазначеної довідки є лише припущенням відповідача, рішення останнього про неврахування довідки при проведенні пенсійної виплати прийнято необґрунтовано і тому в цій частині підлягає скасуванню.

Виходячи з викладеного, оскаржуване рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва підлягає скасуванню повністю та на підставі ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України відповідача має бути зобов'язано здійснити перерахунок і виплату пенсії із урахуванням спірних періодів роботи та довідки про заробітну плату. Вимоги про визнання дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії неправомірними задоволенню не підлягають, оскільки таке зменшення є наслідком ухвалення оскаржуваного рішення. Визначення пенсії у конкретному розмірі є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому із урахуванням висновку суду про перерахунок і виплату пенсії позов в частині вимог про зобов'язання відновити розмір пенсії до 2303,78 грн. задоволенню не підлягає.

На підставі ст.94 КАС України та ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» підлягає присудженню позивачу сплачена ним сума судового збору в розмірі 640,00 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 640,00 грн. з урахуванням участі представника позивача в судових засіданнях протягом 1 години, що загалом становить 1280,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 14, 71, 94, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 21.03.2017 року №34/3.

Зобов'язати Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 року із врахуванням довідки ТОВ фірма «Інкомпром» ЛТД про заробітну плату від 05.10.1996 року №39 та із врахуванням до загального страхового стажу періодів роботи: в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» - з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року, у ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД - квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_1 1280 грн. 00 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя