Справа № 553/984/17
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/984/17
Провадження № 2-а/553/73/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.10.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Заяц А.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області - Пасько Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання проведення нарахування та виплати пенсії ,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання проведення нарахування та виплати пенсії, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року та розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести нарахування та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1, виданого Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.11.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2, з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року.

В позові позивачем вказувалось про те, що з 17 січня 2011 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та на дімку позивача має право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Так, з 01 квітня 2015 року позивачу, як військовому пенсіонеру, виплата пенсій була припинена, що на думку позивача є протиправним, оскільки порушує його законні права, з приводу чого позивач неодноразово звертався до відповідача з зверненнями та скаргами.

Позивачем вказувалось про те, що листом № 686/03/24/1 від 10.02.2017 року ГУ ПФ України в Полтавській області, де вказувалось про те, що пенсія з 01.04.2015 року по 30.11.2016 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, в зв'язку з внесенням змін ЗУ № 213-УШ від 02.03.2015 року та № 911-УШ від 24.12.2015 року до ст.. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цими нормами передбачено тимчасове у зазначений період припинення виплати пенсії особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону. У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів».

З цих же підстав, було відмовлено позивачу і розпорядженням відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року, яке отримано позивачем 07.04.2017 року, вказане розпорядження позивач вважає незаконним та таким, що порушує його законні права, в зв'язку з чим був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, оскільки вимоги позивача суперечать абз.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи ( крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України». «Про державну службу». «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону, виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього закону поновлюється.

В судовому засіданні представник відповідача вказував про те, що вказані норми закону на час припинення виплати пенсії були діючими та жодним рішенням Конституційного суду України чи іншим законом скасовані не були, тому даний нормативний акт до 20.12.2016 року був чинним та підлягав обов'язковому застосування органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Представником відповідача в судовому засіданні наголошувалось на тому, що даним законом визначено тимчасове припинення виплати пенсії, а не про позбавлення громадянина права на пенсію, а про умови призначення пенсій з 01.04.2015 року.

При цьому, представником відповідача вказувалось про те. що з моменту ухвалення рішення Конституційного суду України (20.12.2016 року) та на час розгляду даної справи, пенсія ОСОБА_1 виплачується без застосування норм ч.1 ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в зв'язку з цими підставами представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Так, судом встановлено, що 17 січня 2011 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та має право на пенсію за вислугу років відповідно дно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

З 01 квітня 2015 року позивачу, як військовому пенсіонеру, виплата пенсій була припинена, що є протиправним, оскільки порушує законні права позивача, з приводу чого останній неодноразово звертався до відповідача з зверненнями та скаргами.

Листом № 686/03/24/1 від 10.02.2017 року ГУ ПФ України в Полтавській області, направленого на адресу позивача, вказувалось про те, що пенсія з 01.04.2015 року по 30.11.2016 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, в зв'язку з внесенням змін ЗУ № 213-УШ від 02.03.2015 року та № 911-УШ від 24.12.2015 року до ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цими нормами передбачено тимчасове, у зазначений період, припинення виплати пенсії особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону. У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів».

З цих же підстав, було відмовлено позивачу і розпорядженням відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року, яке отримано позивачем 07.04.2017 року,

Згідно рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення першого речення ч.1 ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнане неконституційним.

Судом встановлено, що після винесення зазначеного рішення за період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року ОСОБА_1 була відновлена пенсія, але у нарахуванні та виплаті пенсії за період з 01.06.2015 року йому було відмовлено.

Так, відповідно до ч.5 розділу Ш ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УШ з 01.06.2015 року військові пенсіонери не підпадають під дію норми ст.. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб», звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В даній нормі визначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах скасовуввуються з 01.06.2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ ««Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів».

Судом встановлено та не було спростовано в ході судового розгляду стороною відповідача, наведений у пункті закон щодо призначення пенсій до 01.06.2015 року прийнятий не був в зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми ЗУ « Про державну службу» шодо пенсійного забезпеченні і пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року по 20 грудня 2016 року виплати пенсії позивачу ОСОБА_1, призначеної йому на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає відновленню.

З огляду на встановлені вище судом обставини, суд приходить до висновку про те, що Розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року, яким відповідач відмовив ОСОБА_1 у відновленні виплат з отримання пенсій на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є такою, що ґрунтується на відсутності змін до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо порядку виплати пенсії особам, що працюють на посадах державних службовців, що є таким, що порушує законні права позивача.

Відсутність на даний час закону про призначення спеціальних пенсій та відмова в зв'язку з цим у проведенні належних ОСОБА_1 нарахувань та виплат не повинна зумовлювати порушення конституційних прав позивач на виплату пенсійного забезпечення.

При цьому, суд критично сприймає твердження сторони відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом даного характеру, а позов у відповідності до ст.100 КАС України підлягає залишенню без розгляду.

Так, ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Частиною ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Оскільки позивач з в період часу з 23.12.2016 року по 07.04.2017 року намагався в позасудовому порядку відновити своє порушене право з боку відповідача, на підтвердження чого останнім було надано детальний порядок звернень в письмовому порядку з приводу вирішення вказаного питання і лише за сплином тривалого проміжку часу, отримавши 07.04.2017 року розпорядження від 28.03.2017 року щодо відмови у поновленні виплати пенсії за вислугу років з 01.04.2015 року відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Таким чином, позивачем даний позов було подано до суду з дотримання вимог ч.4 ст. 99 КАС України, тобто у строки визначені чинним законодавством, що вказує про безпідставність тверджень представника відповідача про залишення його без розгляду в зв'язку з порушенням позивачем строків звернення до суду.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обгрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 159-163 КАС України, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання проведення нарахування та виплати пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року та розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести нарахування та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1, виданого Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.11.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2, з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко