Справа № 272/312/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 жовтня 2017 року м. Київ К/800/32248/17
Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 13 листопада 2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 13 січня 2017 року №3 та зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати і виплати йому одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузія) та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії на дату встановлення інвалідності 13 листопада 2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у період з 22 жовтня 1980 року до 26 жовтня 1982 року під час проходження військової служби він приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан. У листопаді 2015 року йому було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. У зв`язку з цим, у 2016 році позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, проте 13 січня 2017 року отримав рішення про відмову у виплаті вказаної грошової допомоги.
Також позивач посилається на те, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975 йому гарантовано право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, а тому вважає відмову Міністерства оборони України у здійсненні призначення та виплати вказаної допомоги необґрунтованою та протиправною.
Постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2017 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу в призначенні йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 13 листопада 2015 року, оформленого протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 13 січня 2017 року №3.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 13 листопада 2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 13 листопада 2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а саме з 13 листопада 2015 року, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975.
В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Так, судами встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах з 8 жовтня 1980 року до 26 жовтня 1982 року. У період з 22 жовтня 1980 року до 26 жовтня 1982 року позивач проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь у бойових діях. За мужність і військову доблесть, проявлені під час виконання інтернаціонального обов`язку в Республіці Афганістан нагороджений грамотою Президії Верховної Ради СРСР як воїн-інтернаціоналіст від 28 грудня 1988 року.
Згідно Акту судово-медичного обстеження Житомирського обласного бюро судово-медичних експертиз від 9 жовтня 2015 року №2085 рубці на голові та обох руках, які є слідами загоєння ран, що утворились від дії тупих твердих предметів з достатньо обмеженою контактуючою поверхнею, можливі внаслідок осколочних поранень за обставин та в термін, що вказаний обстеженим (жовтень 1981 року).
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 21 жовтня 2015 року №3933 «Вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук (контузія головного мозку - 1981 року) позивача підтверджується Актом судово-медичного обстеження Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи від 9 жовтня 2015 року №2085, наслідком яких є шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної ЧМТ у вигляді після травматичної енцефалопатії II ступеня з вестибуло-атактичними порушеннями, розсіяною пірамідною недостатністю, лікворо-гіпертензивним синдромом, цефалгічним синдромом з вегето-сосудистою дисфункцією, ХВБН. Симптоматичної гіпертензії».
Згідно довідки до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18 листопада 2015 року позивачу встановлено третю групу інвалідності з 13 листопада 2015 року. А також комісією встановлено, що поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
20 листопада 2015 року Андрушівським управлінням праці та соціального захисту населення Житомирської області позивачу встановлений статус інваліда війни ІІІ групи.
10 листопада 2016 року позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою та копіями необхідних документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 13 листопада 2015 року ІIІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975, проте позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги із посиланням на те, що ним не надано документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку від 25 грудня 2013 року №975.
Також судами встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2016 року, зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 13 листопада 2015 відповідно до Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Порядком призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975 не передбачено прийняття Міністерством оборони України такого рішення як повернення документів, у зв`язку з чим відповідач, відмовляючи позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, діяв не у порядку та у спосіб, передбачений законом.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги та приймаючи в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що зокрема встановлено постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року у іншій справі, яка станом на даний час відповідачем також не виконана.
Крім того, апеляційний суд виходив з того, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи виникло з моменту встановлення йому інвалідності з 13 листопада 2015 року незалежно від часу, що минув після звільнення його з військової служби.
Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що саме рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 21 жовтня 2015 року №3933, яким встановлено, що отримані позивачем поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та Акт судово-медичного дослідження (обстеження) від 9 жовтня 2015 року №2085 засвідчили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). В свою чергу відсутність висновків службового розслідування та Акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Міністерство оборони України подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.
У касаційній скарзі Міністерство оборони України посилається на те, що пунктом 11 Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975, передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога в разі настання інвалідності мають подати до уповноваженого органу визначені цим пунктом документи, серед яких має бути також документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Проте такого документу позивачем надано не було.
Проте із вказаними доводами Міністерства оборони України погодитись не можна з огляду на те, що судами встановлено та підтверджено належними і достатніми доказами у справі факт того, що захворювання, через яке позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи, настало внаслідок поранення, контузії, отриманого під час виконання обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії, а також встановлено, що позивачем для отримання цієї виплати надано Міністерству оборони України повний необхідний для цього пакет документів.
Крім того, на законодавчому рівні форма документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження не визначена, не встановлена та не затверджена, а тому вимога відповідача щодо необхідності надати позивачу докази того, що він отримав травму та йому встановлена ІІІ група інвалідності при обставинах, які не пов`язані з вчиненням ним злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження є такою, що не відповідає вимогам закону та не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.
Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного та обґрунтованого висновку про те, що розгляд заяви позивача разом із доданими до неї документами, поданими військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, обов`язок прийняття якого покладено саме на Міністерство оборони України, однак у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець