Справа № 826/1262/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 жовтня 2017 року м. Київ К/800/32156/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа - Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в частині неналежної виплати йому грошового забезпечення в період з 19 січня 2015 року по 4 вересня 2015 року, зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України провести йому доплату грошового забезпечення за вказаний в розмірі 62171,02 грн та зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України провести доплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік у розмірі 1128,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з лютого по вересень 2015 року йому зменшено розмір місячного грошового забезпечення з грубим порушенням вимог Порядку та умов виплати грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця Збройних Сил України, встановлених Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260. Наведені розміри виплат (січень 2015 року - 11794,84 грн, лютий - 8004,63 грн, березень - 5072,38 грн, квітень - 2265,22 грн, травень - 187,96 грн, червень - 187,96 грн, липень - 187,96 грн, серпень - 187,96 грн), як стверджує позивач, є недостатніми та такими що принижують людську гідність та не забезпечують навіть мінімальні потреби людини.

Крім того, позивач посилається на те, що Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України не видавались накази про увільнення його від посади, про здачу ним справ та будь-які інші розпорядження або дії, спрямовані на визначення його службового становища, чим були створені умови до невірного застосування вищезазначених правил, що призвело до порушень у нарахуванні та не виплаті йому належного розміру грошового забезпечення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України в частині неналежної виплати грошового забезпечення позивача в період з 19 січня 2015 року по 4 вересня 2015 року.

Зобов'язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивачу за період з 19 січня 2015 року по 4 вересня 2015 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2015 рік з урахуванням виплачених сум.

Так, судами встановлено, що наказом Міністра оборони України від 19 листопада 2009 року №1113 позивача призначено на посаду командувача ракетних військ і артилерії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

Згідно наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15 лютого 2010 року №30 позивачу встановлено посадовий оклад 1875 грн, премію в розмірі 10% посадового окладу, надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 90% від посадового окладу, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та надбавку до посадового окладу в розмірі 20% за роботу в умовах режимних обмежень.

На виконання спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31 грудня 2014 року №322/1/45-дск з метою вдосконалення складу ракетних військ та артилерії Сухопутних військ Збройних Сил України, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19 січня 2015 року №11 був введений в дію перелік змін до штату №1/034, яким в повному складі було виведено ракетні війська та артилерію Сухопутних військ Збройних Сил України в кількості 19 чоловік та введено в новому складі у кількості 47 чоловік.

Починаючи з лютого 2015 року по день звільнення позивача зі служби (4 вересня 2015 року), йому було зменшено розмір місячного грошового забезпечення, у зв'язку з чим 18 серпня 2015 року та 29 вересня 2015 року позивачем подано скарги до Міністра оборони України.

У відповідь на першу скаргу позивача 22 вересня 2015 року відповідачем повідомлено про проведення фінансовим аудитом повноти і правильності нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу за період з 1 жовтня 2014 року по 3 вересня 2015 року, за результатами якого встановлено, що недоотриманий дохід позивача становить 36115,89 грн, при цьому ним отримано 34664,38 грн.

У відповідь на другу скаргу 3 листопада 2015 року відповідачем повідомлено про те, що згідно висновку аудиторського звіту від 26 жовтня 2015 року сума недоотриманого доходу позивача становить 24228,03 грн., з яких отримано 23315,36 грн.

Також судами встановлено, що згідно витягу з наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 1 квітня 2015 року №63 з 1 квітня 2015 року введено в дію перелік змін до штату Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, відповідно до якого змінено найменування посади з «Командувач ракетних військ і артилерії Командування Сухопутних військ Збройних Сил України» на «Командувач ракетних військ і артилерії Збройних Сил України - заступник командувача Сухопутних військ» та підвищено граничне військове звання за цією посадою з «генерал - майор» до «генерал - лейтенант».

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що наказу, який би визначав службове становище позивача після введення в дію з 1 квітня 2015 року переліку змін до штату Командування Сухопутних Військ, відповідачем не видавався. При цьому Командуванням Сухопутних Військ Збройних Сил України неодноразово направлялися подання до кадрового центру Збройних Сил України та на ім'я Начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України щодо виведення у розпорядження позивача, оскільки його посаду віднесено до номенклатури призначення Міністра оборони України, проте вказані подання реалізовані не були та по вересень 2015 року службове становище позивача визначено не було.

Крім того, суди виходили з того, що факт невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов'язків та не визначення службового становища позивача у встановленому законодавством порядку не є підставою для не виплати йому грошового забезпечення у розмірі, встановленому відповідними нормативно - правовими актами України, які регулюють порядок нарахування та виплати такого забезпечення.

Також суди виходили з того, що днем увільнення позивача з посади є день закінчення здавання справ і складання обов'язків за посадою, а не день введення в дію переліку змін до штату на виконання директиви, оскільки відповідних розпоряджень щодо визначення службового становища позивача після 1 квітня 2015 року та по 4 вересня 2015 року (дня звільнення) видано не було, а тому службове становище повинно було бути залишено без змін з виплатою грошового забезпечення у відповідності до вимог законодавства України.

Командування Сухопутних військ Збройних Сил України подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Командування Сухопутних військ Збройних Сил України посилається на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався починаючи з 14 серпня 2015 року.

Крім того, відповідач посилався на те, що Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 не передбачено повідомлення військовослужбовців про проведення організаційних заходів, скорочення посад, які вони займають, за винятком випадків скорочення штатів або проведення організаційних заходів у разі звільнення з військової служби.

Також відповідач посилався на те, що в оспорюваних період згідно відповідних наказів до виконання обов'язків командувача ракетних військ і артилерії Сухопутних Військ Збройних Сил України допущено полковника Горбульова Ю.В.

Проте із вказаними доводами Командування Сухопутних військ Збройних Сил України погодитись не можна з огляду на те, що позивачем строк звернення до суду не пропущений. Крім того, в порушення вимог статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів прийняття наказу або розпорядження про зміну службового становища позивача. При цьому касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що не визначення службового становища позивача не може бути підставою для позбавлення його права на отримання грошового забезпечення за посадою, яку він займав. В свою чергу директива Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31 грудня 2014 року №322/1/45-дск також не може слугувати достатнім доказом для зміни становища позивача, оскільки на її виконання відповідачем мав бути виданий відповідний наказ або розпорядження.

Крім того, посилання відповідача на те, що посада командувача ракетних військ і артилерії Сухопутних Військ Збройних Сил України передана полковнику Горбульову Ю.В. також є безпідставними та необгрунтованими і не може слугувати підставою для виплати позивачу його законного грошового забезпечення за цією ж посадою, оскільки про будь-які зміни у правовідносинах між ним та відповідачем, останнім позивачу не повідомлено, а тому суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку про задоволення позову.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Командування Сухопутних військ Збройних Сил України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа - Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець