Справа № 817/1311/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/1311/17
17год. 15хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Костевич Тарас Олегович,

відповідача: представник Довгалюк Ірина Леонідівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватно виробничо-комерційної фірми "Фіалка"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

Приватна виробничо-комерційна фірма "Фіалка" (далі - позивач, ПВКФ "Фіалка") звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "В4" № від 22.06.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача повідомив, що 19.02. 2017 року ПВКФ "Фіалка"() у зв'язку із самостійно виявленими помилками, що містилися у раніше поданій податковій декларації, подала уточнюючий розрахунок для коригування показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року, за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Згодом було подано звітну нову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року, з урахуванням раніше поданого уточнюючого розрахунку. Платником виконано в повному обсязі вимоги пп. "а" п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України для внесення змін до декларацій. Однак, в супереч нормам податкового законодавства контролюючий орган зменшив суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додатну вартість на суму 178568 грн. В судовому засіданні, з підстав зазначених у позовній заяві представник позивача просив позов задовольнити повністю та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "В4" № від 22.06. 2017 року.

Відповідач подав заперечення проти позову. В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що у поданій 20.02. 2017 року декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року, позивачем сума від'ємного значення у розмірі 178568 грн. зарахована у зменшення суми податкового боргу неправомірно, оскільки зобов'язання виникло не в грудні 2016 року, а згідно поданого уточнюючого розрахунку від 19.02.2017 звітний період є лютий 2017 року. Крім того, нараховані податкові зобов'язання у розмірі 177 027 грн. платником не сплачені, чим порушено пп. "а" п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України. Таким чином, платником податків у декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року завищено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додатну вартість на 178 568 грн. Тобто, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "В4" № від 22.06. 2017 року прийняте у відповідності до норм податкового законодавства. З підстав зазначених в заперечення на адміністративний позов, представник відповідача просив суд - у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у відкритому судовому засіданні подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 27.02. 2007 року здійснено державну реєстрацію ПВКФ "Фіалка" () за номером запису 1 002077 (а.с.43-47).

19.01. 2017 року платником податків ПВКФ "Фіалка" надіслано ГУ ДФС у Рівненській області звітну декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року з додатками, які отримані останнім 19.01. 2017 року о 18:26:17 та о 18:26:27, реєстраційний номер № 4, що підтверджується копіями квитанцій № 1 та № 2 (далі - декларація з податку на додану вартість за грудень 2016 року).

Як вбачається декларація з податку на додану вартість за грудень 2016 року, в рядку 18.1 сума, яка сплачується до бюджету - не проставлена (а.с. 63-74).

Разом з тим, судом встановлено, що 19.02. 2017 року позивачем був надісланий уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2016 року, який отриманий контролюючим органом 19.02. 2017 року о 16:32:07, реєстраційний номер № , що підтверджується копією квитанції № 2 (далі - уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість за грудень 2016 року) (а. с. 15-24).

В рядку 18.1 вказаного уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за грудень 2016 року "позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету, позивачем проставлено 177 027 грн. (а.с.16).

19.02. 2017 року позивачем було надіслано ГУ ДФС у Рівненській області звітну декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року з додатками, які отримані останнім 19.02. 2017 року о 17:18:01 та о 17:18:08, реєстраційний номер № , що підтверджується копіями квитанцій № 1 та № 2 (а.с. 25-33).

Крім того, 20.02. 2017 року позивачем було надіслано ГУ ДФС у Рівненській області звітну нову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року з додатками, які отримані останнім 20.02. 2017 року о 11:49:33 та о 11:49:31, реєстраційний номер № , що підтверджується копіями квитанцій № 1та № 2 (далі - декларація з податку на додану вартість за січень 2017 року) (а.с. 34-42).

В рядку 20.1 декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року "сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка: зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість" зазначена сума 178 568 грн. (а.с.35).

Наявними доказами в матеріалах справи підтверджено, що ГУ ДФС у Рівненській області проводилася камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2017 року ПВКФ "Фіалка"(), про що складено відповідний акт перевірки № 372/17-00-12-01/30207687 від 29.05. 2017 року (далі - акт перевірки № 372/17-00-12-01/30207687 від 29.05. 2017 року) (а.с.7-9).

Висновками акта перевірки № 372/17-00-12-01/30207687 від 29.05. 2017 року встановлено порушення позивачем порядку ведення податкового обліку.

А саме, ПВКФ "Фіалка"() порушено п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України: у декларації з податку на додану вартість від 20.02. 2017 року № за січень 2017 року завищено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на 178 568 грн. Підставою завищення зазначено виникнення зобов'язання лише відповідно до уточнюючого розрахунка від 19.02.2017 та несплата нарахованих позивачем зобов'язань при поданні вказаного розрахунку.

За результати перевірки зменшується сума від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу на додану вартість на 178 568 грн. та збільшується сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 178 568 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 22.06. 2017 року, згідно якого сума від'ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму такого боргу становить 178 568 грн. (далі - податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 22.06. 2017 року) (а.с.11).

Вказане податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 22.06. 2017 року, позивачем оскаржувалося в адміністративному порядку. Однак, рішенням ДФС України залишено без змін податкове повідомлення-рішення форми "В4" № від 22.06. 2017 року, а скаргу - без задоволення(а.с.12-13).

Разом з тим, позивач не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми В 4 № від 22.06.2017року, а тому оскаржив його в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пункту 36.1. ст. 36 цього Кодексу, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

В п. 200.1 та п. 200.2 ст.200 ПК України зазначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно із п.п. "а" п. 200.4 ст. 200 цього Кодексу, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Пунктом 50.1 ст. 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

З системного аналізу зазначених норм права судом встановлено, що подаючи у майбутніх податкових періодах уточнюючий розрахунок платник податків самостійно усуває помилки, у тому числі щодо факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів.

Таким чином, визначене грошове зобов'язання в уточнюючому розрахунку від 19.02.2017 є грошовим зобов'язанням минулого податкового періоду, а саме грудня 2016 року.

Вказане твердження суду, також підтверджується вимогами пп. "а" п. 50.1 ст. 50 ПК України, який зобов'язує платника податків сплатити суму недоплати грошового зобов'язання при подачі уточнюючого розрахунку, як суму податкового боргу, яким є узгоджене грошове зобов"язання за грудень 2016 року та не сплачене на момент уточнення.

Крім того, суду слід зазначити, що відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Твердження відповідача щодо виникнення у позивача грошового зобов'язання у лютому 2017 року відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016, є безпідставним та відхиляється судом, оскільки порядком передбачено послідовність заповнення і подання податкової звітності, однак не встановлюється період визначення грошового зобов'язання.

Крім того, в запереченнях ГУ ДФС у Рівненській області посилається на наявність у позивача податкового зобов'язання у розмірі 177 027 грн., яке виникло у зв'язку із поданням 19.02. 2017 року уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість та не сплачене у визначений Кодексом строк.

Так, як зазначено судом вище, згідно із п.п. "а" п. 200.4 ст. 200 цього Кодексу, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Так, з аналізу змісту наданих податкових декларацій з податку на додану вартість судом встановлено, що 19.02. 2017 року ПВКФ "Фіалка"() у зв'язку із самостійно виявленими помилками, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, подало уточнюючий розрахунок для коригування показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року та визначило грошове зобов'язання за грудень 2016 року на суму 177027 грн.

Також, платником податків було подано звітну нову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року у рядку 20.1 якої зазначено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за грудень 2016 року на суму 178 568 грн.

Також, судом встановлено, що на виконання приписів пп."а" п. 50.1 ст. 50 ПК України, позивач разом із надісланням уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за грудень 2016 року сплатив штраф, що також підтверджено представником відповідача в судовому засіданні.

З огляду на це, судом вважається безпідставним посилання контролюючого органу на те, що позивачем порушено пп. "а" п. 50.1 ст. 50 ПК України та не сплачені податкові зобов'язання у розмірі 177027 грн., оскільки, як зазначалося вище, вказані податкові зобов'язання погашені за рахунок зменшення суми від'ємного значення, що правомірно відображено у звітній новій декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року.

Таким чином, ПВКФ "Фіалка"() не порушено пп. "а" п. 50.1 ст. 50, п.п. "а" п. 200.4 ст. 200 ПК України, в частині порядку ведення обліку та внесення змін до декларацій з податку на додану вартість та правомірно зараховано 178568 грн. у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

З огляду на це, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "В4" № від 22.06. 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність його дій.

Отже, при зазначених обставинах, заперечення відповідача відхиляються судом як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи наведене, позивачу слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області 2 678 (дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 52 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 1149 від 29.08.2017 (а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми В 4 № від 22.06.2017.

Присудити на користь позивача Приватної виробничо - комерційної фірми "Фіалка" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 2678 (дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 52 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.