Справа № 804/2256/17
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2017 рокусправа № 804/2256/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Чабаненко С.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі №804/2256/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) було задоволено. Суд визнав незаконними дії Департаменту державної виконавчої виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач) щодо безпідставного видання 16.03.2017 повідомлення про повернення стягувачу ОСОБА_1 виконавчого документу №804/4689/2016 від 24.01.2017 без прийняття його до виконання. Зобов'язав Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №804/4689/2016 відносно ОСОБА_1.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на необґрунтованість судового рішення, прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову суду першої інстанції у даній справі скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на задоволенні скарги.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких вказав, що суд повно встановив обставини справи та прийняв законне рішення. Прохав розглянути справу у його відсутність.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.02.2017 ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Державної виконавчої служби України, в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист №804/4689/2016, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом 21.01.2017 про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України повідомити Пенсійному фонду України про наявні підстави перерахунку пенсії ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) з 28.12.2015, відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-12 та пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (а.с.5, 6).

27.03.2017 на адресу позивача було надіслано повідомлення від 16.03.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для повернення виконавчого листа в повідомлені головного державного виконавця зазначено невідповідність виконавчого документа вимогам, визначеним в ст. 4 Закону України « Про виконавче провадження», а саме не дотримання вимог ч.1 ст. 4 щодо зазначення прізвища, ім'я та по батькові посадової особи, що видала виконавчий документ (а.с.4).

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідач не дотримався строків розгляду заяви та прийняття відповідного рішення, а його висновки щодо невідповідності виконавчого документа вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» взагалі безпідставні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

У ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» наводяться вимоги до виконавчого документу. Так, згідно ч.1 ст. 4 Закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У разі пред'явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що виконавчий лист був виданий 24.01.2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду, що набрало законної сили у адміністративній справі №804/4689/2016. У виконавчому листі були зазначені всі необхідні реквізити, як того вимагає ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі були вказані прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка його видала, а саме - суддя І.О. Верба, та скріплено печаткою суду.

Відповідач стверджує про необхідність зазначення у виконавчому документі саме, прізвища, ім'я, по батькові посадової особи, яка його видала.

Колегія суддів звертає увагу, що у виконавчому листі, який подав позивач до виконання, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 4 вказаного вище Закону зазначено повне найменування органу, який його видав, і це - Дніпропетровський окружний адміністративний суд, оскільки виконанню підлягало рішення суду, а не посадової особи. На думку колегії суддів вимоги про зазначення у вступній частині виконавчого документа ще й прізвища, ім'я та по батькові судді є безпідставними. До того ж, вимоги ч.4 ст.4 Закону також було дотримано і вказано уповноважених осіб, що видали виконавчий документ, їх ініціали та прізвища, підписи, а документ скріплено печаткою.

З матеріалів справи також вбачається, що виконавчий лист був направлений позивачем до Державної виконавчої служби України 04.02.2017, проте повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було винесено лише 16.03.2017, тобто з порушенням встановленого п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» для вчинення таких дій триденного строку.

Оскільки посадова особа відповідача діяла всупереч вимогам, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі № 804/2256/17 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.А. Щербак