Справа № 211/2625/17
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2625/17
Провадження № 2-а/211/166/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 вересня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді С.В. Ткаченко, за участю секретаря судового засідання Л.В. Польчик, за відсутності сторін, розглянувши в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який уточнив та просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо звільнення майна з-під арешту, а також скасувати арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 11722154 від 14.10.2010 року, на невизначене майно, все нерухоме майно, зокрема, на належну позивачеві частку квартири, розташованої за адресою м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, вул. Дніпровське шосе, 72/2, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 14.10.2010 року № 11722154 від 14.10.2010 року, на невизначене майно, все нерухоме майно, зокрема, на належну позивачеві частку квартири, розташованої за адресою м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, вул. Дніпровське шосе, 72/29.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що він ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло Д-821 від 30.07.1993 року є власником 1/3 частки квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

22.02.2017 року позивач звернуся до державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла 15.10.2013 року. Позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/9 частку вищевказаної квартири. Під час отримання свідоцтва нотаріус повідомив позивача про існування арешту на все його майно, в тому числі й нерухоме. Пізніше позивач отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.06.2015 року і частка позивача у вищевказаній квартирі складає 2/3.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, від 17.03.2017 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис № 11722154 від 14.10.2011 року про арешт належного позивачеві невизначеного майна, нерухомого майна. Зазначений арешт було вчинено державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. 24.05.2017 року позивач звернувся до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби з приводу арешту його майна та отримав відповідь, а саме лист від 01.06.2017 року, в якому вказано, що у ВДВС вудсутні відкриті виконавчі провадження щодо позивача.

Позивач в судове засідання не з»явився. Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надали заперечення згідно яких, проти задоволення позову державна виконавча служба заперечує, з тих підстав, що на виконанні у виконавчій службі перебувало два виконавчих провадження по справі № 1-239/11 від 28.03.2011 виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про конфіскацію всього майна боржника ОСОБА_1 та стягнення боргу на користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Дніпропетровській області в сумі 1022, 76 грн. Виконавче провадження ЄДРВП № 45293398 про стягнення боргу на користь НДЕКЦ було завершено 25.05.2015 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна на все нерухоме майно боржника, позивача по справі накладено арешт, запис № 11722154 від 14.10.2010 року на підставі постанови державного виконавця № 26672153 від 24.05.2011 року. Станом на 01.06.2017 року виконавчі провадження в ДВС в яких ОСОБА_1 є боржником не перебувають. Вищевказані виконавчі провадження були знищені відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженому наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року № 2274/5 в зв»язку з закінченням терміну зберігання, тому надати копії матеріалів цих проваджень немає можливості. Але виконавча служба заперечує проти зняття арешту з майна позивача, так як конфіскація це примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, в тому числі і його частки у спільній власності.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28травня 2011 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна та стягнуто з ОСОБА_1 накористь НДЕКЦ при ГУМВС України у Дніпропетровській області витрат в сумі 1022, 76 грн. за проведення судово-хімічної експертизи.

На виконання вказаного вироку суду виконавчою службою було відкрито виконавче провадження ЄДРВП № 45293398 про стягнення боргу на користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Дніпропетровській області в сумі 1022, 76 грн. та було завершено 25.05.2015 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». А виконавче провадження № 26672153 про конфіскацію всього майна боржника ОСОБА_1 було завершено 24.05.2011 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна на все нерухоме майно боржника, позивача по справі накладено арешт, запис № 11722154 від 14.10.2010 року на підставі постанови державного виконавця № 26672153 від 24.05.2011 року ( відповідно до заперечення ).

На звернення позивача до виконавчої служби, щодо скасування постанови про накладення арешту на його майно, останньому було вказано що, оскільки матеріали виконавчих проваджень, щодо нього відсутні, а повернення виконавчого листа стягувачеві не передбачає звільнення майна з-під арешту, тому порекомендували звернутися до суду.

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, від 17.03.2017 року наявне обтяження, а саме арешт нерухомого майна, за реєстраційним № 11722154 від 14.10.2011 р. на підставі постанови державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС КМУЮ ОСОБА_5 про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 по виконавчому провадженні № 26672153 від 24.05.2011 року.

Отже суд приходить до висновку, що на виконання вироку Довгинцівського районного суду , відповідачем було відкрито виконавче провадження, в межах якого постановою державного виконавця було накладено арешт на все майно позивача в тому числі й на нерухоме,виконавче провадження № 26672153 про конфіскацію всього майна боржника ОСОБА_1 було завершено 24.05.2011 року на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме повернуто виконавчий лист стягувачеві, так як у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При завершені виконавчого провадження державним виконавцем не було скасовано постанову про накладення арешту. Позивач отримав спадщину після батьків в 2013 та в 2015 роках. Як вказано виконавчою службою, на разі виконавчих проваджень відносно позивача немає. А тому відпала необхідність в арешті майна позивача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV зі змінами та доповненнями, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.11 Закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно до ст.19 цього Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону.

У відповідності до ст.47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно до п.11 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець закінчив виконавче провадження повернувши виконавчий документ до суду.

У відповідності до ст.50 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, при винесенні державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не було вирішено питання стосовно зняття арешту з майна позивача, що не відповідає приписам, визначеним ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.1, 11, 17, 19, 47, 49, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо не звільнення з-під арешту майна ОСОБА_1.

Скасувати арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 11722154 від 14.10.2010 року, на невизначене майно, все нерухоме майно, зокрема, на належну ОСОБА_1 частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 14.10.2010 року за № 11722154 , на невизначене майно, все нерухоме майно, зокрема, на належну ОСОБА_1 частку квартири, розташованої за адресою м. Кривий Ріг Дніпропетровська область, вул. Дніпровське шосе, 72/29.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_6