Справа № 826/11144/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Щуренко Ю.С.,

представника відповідача Перепелиці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року у справі за поданням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту,

ВСТАНОВИВ :

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - позивач) звернувся до суду з поданням до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - відповідач) про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна ПАТ «Укрнафта» (ЄДРПОУ 135390) на підставі рішення Офісу ВПП ДФС від 06.09.2017 р. № 47002/10/28-10-14-06.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні подання, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») є юридичною особою та перебуває на податковому обліку Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс ВПП ДФС).

27.07.2017 р. позивачем відповідачу було направлено запит № 40189/10/28-10-14-06-12 про надання інформації, пояснень та їх документальних підтверджень.

Листом від 23.08.2017 р. № 10/1731 ПАТ «Укрнафта» повідомило податковий орган про відмову у наданні витребуваної інформації та документів, у зв'язку із відсутністю правових підстав.

05.09.2017 р. Офісом ВПП ДФС прийнято наказ № 1906 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Укрнафта» з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету при фінансово-господарських взаємовідносинах з ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (код ЄДРПОУ 186520) за період з 01.08.2013 р. по 31.03.2014 р., тривалістю 15 робочих днів.

У цей же день, 05.09.2017 р., посадовими особами позивача було здійснено виїзд за адресою платника податків: 04053, м. Київ, Несторівський провулок, 3-5, в.о. головного бухгалтера ПАТ «Укрнафта» пред'явлено направлення на перевірку від 05.09.2017 р. №№ 721, 722 та вручено копію наказу Офісу ВПП ДФС від 05.09.2017 р. № 1906.

В.о. головного бухгалтера ПАТ «Укрнафта» відмовилася від проведення перевірки та допуску посадових осіб Офісу ВПП ДФС на тій підставі, що Міжрегіональним головним управлінням ДФС Центральним офісом з обслуговування великих платників вже проводилася перевірка господарських правовідносин між ПАТ «Укрнафта» та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (код ЄДРПОУ 186520) за цей же період, тобто з 01.08.2013 р. по 31.03.2014 р., і пунктом 78.2 статті 78 ПК України заборонено проведення повторної документальної позапланової перевірки тих самих господарських операцій господарських операцій.

У зв'язку із зазначеним, посадовими особами Офісу ВПП ДФС складено акт про відмову ПАТ «Укрнафта» та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами Офісу ВПП ДФС від 05.09.2017 р. № 368/28-10-14-06.

Рішення Офісу ВПП ДФС від 06.09.2017 р. № 47002/10/28-10-14-06 застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ПАТ «Укрнафта», яке направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач, вважаючи, що контролюючий орган не було допущено посадовою особою відповідача до перевірки за наявності законних підстав для її проведення, звернувся до суду з даним поданням.

Судова колегія встановила, що задовольняючи вимоги податкового органу, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача були законні підстави для проведення перевірки відповідача і недопущення ним посадових осіб контролюючого органу до її проведення не ґрунтується на нормах закону, а також з того, що відповідачем не оскаржено наказ про призначення такої перевірки.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 78.2 статті 78 ПК України чітко визначено, що контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

У п.п. 81.1, 81.2 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта. У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Відповідно до п.94.1, пп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що обов'язок платника податків допустити контролюючий податковий орган до проведення перевірки виникає виключно за наявності сукупності всіх законодавчо визначених підстав для її проведення.

При цьому, слід враховувати, що податковим законодавством регламентовано імперативну заборону повторного проведення документальної позапланової перевірки, передбаченої, зокрема пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередної перевірки платника податків.

Виходячи з цього та усуваючи неповноту з'ясування судом першої інстанції фактичних обставин даної справи, колегія суддів встановила, що у січні 2016 року податком органом було проведено планову виїзну перевірку ПАТ «УКРНАФТА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт від 29.01.2016 р. № 63/28-10/41-20/00135390.

У ході вказаної перевірки контролюючим органом досліджувалися всі питання щодо належного виконання товариством його податкових зобов'язань, тобто й по правовідносинам з ПАТ «Нікопольський завод феросплавів».

Факт проведення вищевказаної перевірки, окрім іншого, підтверджується судовими рішеннями у справі № 826/8525/16, які набрали законної сили /Т. 1 а.с. 70-93/.

Разом з тим, документальна позапланова виїзна перевірка, до проведення якої відповідачем не було допущено посадових осіб контролюючого органу, що стало підставою для звернення позивача з поданням у даній справі, була призначена Офісом ВПП ДФС, зокрема на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, і предметом її проведення визначено правовідносини ПАТ «Укрнафта» з ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» за період з 01.08.2013 р. по 31.03.2014 р. /Т.1 а.с.41/.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що питання, які були визначені наказом Офісу ВПП ДФС від 05.09.2017 р. № 1906 предметом перевірки відповідача були охоплені під час проведення його попередньої перевірки, результати якої зафіксовані в акті від 29.01.2016 р. № 63/28-10/41-20/00135390, а факт її проведення підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, тобто у розумінні ч. 1 ст. 72 КАС України є преюдиційною обставиною, що не потребує доказування.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що в даному випадку у позивача не було законних підстав для проведення перевірки ПАТ «Укрнафта», що у відповідності до ст. 94 ПК України, виключає достатні та необхідні правові підстави для застосування арешту майна відповідача.

При цьому, доводи позивача про те, що в ним були дотримані всі вимоги законодавства для проведення перевірки, зокрема пред'явлено платнику направлення на її проведення, надано копію наказу, а відповідач безпідставно відмовився від проведення перевірки та не допустив контролюючий орган, є необґрунтованими з підстав, наведених вище.

Крім того, судова колегія зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, відповідач і у відповіді від 23.08.2017 р. № 10/1731 на запит Офісу ВПП ДФС, і у своїх письмових поясненнях на акт про відмову від проведення перевірки від 05.09.2017 р. № 368/28-10-14-06 неодноразово зазначав підстави його відмови від проведення перевірки, а саме - недопустимість повторної перевірки платника, однак такі обставини помилково не були враховані податковим органом.

У контексті викладеного, апеляційний суд також звертає увагу й на те, що у відповідності до ст. 94 ПК України арешт майна платника податків є винятковим заходом, а отже він має застосовуватися за наявності всієї сукупності відповідних правових підстав, що є неможливим у разі незаконності перевірки, від проведення якої платник відмовився.

Доводи позивача про те, що наказ від 05.09.2017 р. № 1906 про призначення перевірки відповідача не був ним оскаржений і підлягав виконанню, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки посадові особи контролюючого органу прибули за адресою відповідача для проведення відповідної перевірки у день видання цього наказу - 05.09.2017 р., рішення про застосування умовного арешту його майна прийнято наступного дня - 06.09.2017 р., а 08.09.2017 р. прийнято оскаржувану постанову суду про підтвердження обґрунтованості застосування вказаного арешту, отже відповідачу не було забезпечено реальної можливості для його оскарження, з огляду на часові межі.

Твердження позивача про те, що питання, дослідження яких було предметом перевірки, призначеної наказом від 05.09.2017 р. № 1906, не охоплювалися перевіркою, проведеною у 2016 році, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як було встановлено вище, у січні 2016 року податком органом було проведено планову виїзну перевірку ПАТ «УКРНАФТА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт від 29.01.2016 р. № 63/28-10/41-20/00135390, з якого вбачається, що предметом даної перевірки були всі питання щодо склдання податкової звітності позивачем у період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р.

Приходячи до висновку про відсутність підстав для задоволення подання Офісу ВПП ДФС про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна ПАТ «Укрнафта» на підставі рішення Офісу ВПП ДФС від 06.09.2017 р. № 47002/10/28-10-14-06, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Водночас, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до п. 1, 4 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Укрнафта» підлягає задоволенню, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року - скасуванню, подання Офісу ВПП ДФС - залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року - скасувати.

У задоволенні подання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 11 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.