Справа № 761/25591/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Грибан І.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального апарату Служби безпеки України про визнання дій протиправними, визнання недійсним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Центрального апарату Служби безпеки України, у якому просила:

1.Визнати протиправними дії житлово-побутової комісії центрального управління СБУ, щодо зняття майора ОСОБА_3 з квартирної черги у зв'язку зі смертю, визнати недійсним та скасувати рішення від 7 серпня 2014 року відповідно до ст.. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

2.3обов'язати СБУ внести зміни до справи квартирного обліку померлого майора ОСОБА_3, про факт народження двох його дітей близнят-напівсиріт ОСОБА_4 та ОСОБА_4, які народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст..47 Конституції України.

3.Визнати сім'ю померлого майора ОСОБА_3 як таку, що потребує поліпшення житлових умов відповідно до Житлового кодексу України, а це 13,65 кв.м на 1 дитину, та ст..46 Конституції України - право на соціальний захист, у разі втрати годувальника по місцю його роботи.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Повертаючи позовну заяву особам, які її подали, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що за правилами ч. 2 ст. 18 КАС України даний спір підлягав вирішенню в окружному адміністративному суді, а не місцевому загальному суді, як адміністративному, оскільки відповідачем є суд як орган державної влади.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом п.1 та п.7 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, за змістом вказаних норм, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, не здійснює у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує дії, а також рішення житлово-побутової комісії центрального управління СБУ, щодо зняття майора ОСОБА_3 з квартирної черги у зв'язку зі смертю, також ставить питання про зобов'язання СБУ внести зміни до справи квартирного обліку померлого майора ОСОБА_3, про факт народження двох його дітей близнят-напівсиріт ОСОБА_4 та ОСОБА_4, які народилися ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст..47 Конституції України, а також про визнання сім'ї померлого майора ОСОБА_3 такою, що потребує поліпшення житлових умов відповідно до Житлового кодексу України, а це 13,65 кв.м на 1 дитину, та ст..46 Конституції України - право на соціальний захист, у разі втрати годувальника по місцю його роботи.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій. Спори щодо відшкодування вартості неотриманого житлового приміщення є різновидом житлових спорів.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень як відповідача.

Отже, у розглядуваному випадку спір є житловим і його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, при цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позовна заява та додані до неї матеріали не дають підстав для висновку, що позивач наразі зверталася до суду саме у порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність повернення позову з підстав визначених п.6 ч.3 ст. 108 КАС України - справа не підсудна цьому адміністративному суду, є помилковим.

Застосовуючи дану норму, Шевченківський районний суд міста Києва не перевірив, чи є відповідач у межах спірних правовідносин суб'єктом владних повноважень у розумінні наведених положень КАС України та чи належить дану справу розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції може скасувати таку ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, доводи апеляційної скарги частково спростовують покладені в основу рішення висновки, тому скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центрального апарату Служби безпеки України про визнання дій протиправними, визнання недійсним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2017 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає (ч. 2 ст. 211 КАС України).

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяІ.О. Грибан

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Парінов А.Б.