Справа № 263/6105/17
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/6105/17
Провадження № 2-а/263/483/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо зупинення виплати їй пенсії з 1.01.2017 року та зобов'язати відповідача відновити їй виплату раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» 1993 року, з 3.01.2017 року, сплативши недоотримані суми пенсій з 3.01.2017 року. В обґрунтування позову вказала, що є пенсіонером, знаходиться на обліку в Центральному об'єднаному Управлінні ПФУ в м.Маріуполя, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» 1993 року, працює на посаді заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ГУ ДФС у Донецькій області. Раніше, у 2015-2016 роках вона отримувала пенсію на підставі постанови Жовтневого районного суду м.Маріуполя, проте з 1.01.2017 року виплата пенсії їй була припинена. У зв'язку із цим позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою для отримання відповідних роз'яснень. Письмову відповідь до теперішнього часу вона не отримала, пенсію з 01.01.2017 року їй не виплачують. 1.05.2016 року набрав чинності Закон України №889-VІІІ від 10.12.2015 року «Про державну службу», відповідно до п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що втратив чинності Закон України «Про державну службу» 1993 року, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, отже стосовно інших осіб, стаття 37 не застосовується, втрачає свою силу з 1 травня 2016 року разом із Закон України «Про державну службу» 1993 року. Аналіз положень п.10 та п.12 розділу вказує на те, що вони стосуються можливості призначення нових пенсій держслужбовцям за вислугу років за нормами «старого» Закон України «Про державну службу» 1993 року, тобто застосовуються до осіб, які ще своє право на пенсійне забезпечення не реалізували. Іншими словами положення п.10 та п.12 позивача не стосується, оскільки пенсію вона отримує вже тривалий час та своє право на пенсійне забезпечення вже давно реалізувала, отже відносно неї не застосовуються положення ч.4 ст.37 Закон України «Про державну службу» 1993 року, а Закон України «Про державну службу» 1993 року втратив чинності. Таким чином, відповідач незаконно зупинив їй виплату пенсії з 1.01.2017 року, так як Закон України №889-VІІІ від 10.12.2015 року «Про державну службу» не містить будь-яких застережень, обмежень, чи норм щодо зупинення виплат пенсій особам, які підпадають під дію нового закону.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, просили проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, за наведеними обставинами наполягали на задоволені позовних вимог, про що надали суду відповідні письмові заяви.

Представник відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області надав суду заперечення проти позову, просив відмовити у задоволені позову, з підстав, викладених у письмових запереченнях, з яких вбачається наступне. З 1.04.2015 року електронна пенсійна справа ОСОБА_1 прийнята і знаходиться на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Маріуполя. За матеріалами електронної справи позивач отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про державну службу». З 1.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» яким, зокрема, встановлений особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. За даними персоніфікованого обліку внесків ОСОБА_1 працює в Головному управлінні Державної фіскальної служби України в Донецькій області, стаж роботи на цій посаді зараховується до стажу державної служби. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VІІІ від 6.12.2016 року були внесені зміни до ст.85 «Про пенсійне забезпечення», де було зазначено, що тимчасового з 1.01.2017 року по 31.12.2017 року, особам, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10.12.2015 року №889-VІІІ «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», призначені пенсії не виплачуються. На підставі вказаного Закону, з 1.01.2017 року виплата пенсії ОСОБА_1 припинена, так як вона продовжує працювати на посаді державного службовця.

Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області на отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Судом встановлені наступні обставини.

Законом України N 1774-VIII ( 1774-19 ) від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набрав законної сили 1.01.2017 року, ч.4 ст.37 Закону України «Про державну службу» 1993 року було викладено у наступній редакції :

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( 3551-12 ), та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ( 203/98-ВР ), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII (889-19) «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру» (1697-18), «Про судоустрій і статус суддів» (1402-19), пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Разом з тим, 1 травня 2016 року набрав законної сили Закон України N 889-VIII ( 889-19 ) від 10.12.2015 «Про державну службу» (далі - Закон 889).

Відповідно по п.2 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 889 визнано такими, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно по п.10 та п.12 Розділу ХІ Закону 889 :

Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців».

Дійсно п. 10 та 12 Розділу ХІ Закону 889 вказують на те, що вони стосуються можливості призначення нових пенсій держслужбовцям за вислугою років за нормами Закону України «Про державну службу» 1993 року, тобто застосовуються до осіб, які ще своє право на пенсійне забезпечення не реалізували, отже вказані норми на теперішній час до позивача не мають відношення, оскільки пенсію вона отримує тривалий час та своє право на пенсійне забезпечення реалізувала.

Разом з тим, твердження позивача за наведеним, про відсутність будь-яких застережень, обмежень, чи норм щодо зупинення виплати їй пенсії, оскільки Законом України 889 «Про державну службу» 2015 року вони не встановлені, суд вважає хибним, виходячи з наступного.

Згідно ст.90 Закону України N 889-VIII (889-19) від 10.12.2015 року «Про державну службу»,що набрав законної сили 1 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», отже пенсійне забезпечення (призначення, перерахунок, виплата пенсій з коштів Пенсійного фонду) саме державних службовців відбувається за вказаним Законом.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року № 911, який набрав чинності з 01.01.2016 року, ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» викладено у новій редакції, зокрема передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 року дію ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині зупинення виплати пенсій особам, які займають посади державної служби продовжено до 31 грудня 2017 року.

Таким чином, законодавець з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно до змін до ст.47 ч.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для тимчасової невиплати пенсії є період роботи на посадах та на умовах передбачених серед іншого Законом України «Про державну службу».

Вказані норми Закону на час виникнення спірних правовідносин були діючими, рішенням Конституційного Суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягали обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Крім того, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Оскільки, позивач працює на посаді та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», що підтверджується копією трудової книжки позивача, згідно якої ОСОБА_1 дійсно працює на посаді заступника начальника відділу організації документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ГУ ДФС у Донецькій області, посада якої віднесена до посад державних службовців, а отже дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах державної влади поширюється на позивача в повному обсязі, тому у відповідача не було правових підстав для продовження чи відновлення виплати спірної пенсії з 1.01.2017 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 69-72, 94, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: П.І. Папаценко