Справа № 452/1547/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8899/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Старунського Д.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області на постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області та Самбірського міського голови ОСОБА_2 про визнання протиправним і скасування розпорядження та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1»як Н.Р. 19 червня 2017 року звернулася із позовом до виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області та Самбірського міського голови ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження Самбірського міського голови від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.» та поновлення її на роботі на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, Виконавчого комітету Самбірської міської ради.

У обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 15 грудня 2015 року вона була прийнята на службу в органи місцевого самоврядування, а саме, затверджена на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, з якої 6 липня 2016 року незаконно була звільнена та відповідно постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2017 року поновлена на роботі, але згідно оскаржуваного розпорядження Самбірського міського голови ОСОБА_2 звільнена із займаної посади за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування, чого вона не допускала і тому таке розпорядження вважала незаконним. Так, останнім часом, між нею та відповідачем ОСОБА_2 склалися конфліктні відносини через його упереджене ставлення до неї, через те, що він примушує її виконувати завдання, які не входять в коло її посадових обов'язків, через безпідставну критику, незаконне звільнення та небажання ОСОБА_2 виконувати рішення судів, які постановлені не у його користь. Окрім цього, відповідач ОСОБА_2, усвідомлюючи, що вона, позивач, діє виключно у межах закону й існування рішення судів з цього приводу, нехтуючи ці рішення, обрав собі за норму поведінки особисті образи щодо неї, упереджене ставлення.

19 травня 2017 року після особистого конфлікту, словесної перепалки, погрози застосувати силу, коли вона, побоюючись реалізації відповідачем свого протиправного наміру, вирвалася з його кабінету, а ОСОБА_2 своїм розпорядженням від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.» звільнив її із займаної посади.

Вказане розпорядження мотивоване тим, що нібито вона порушила Присягу посадової особи органів місцевого самоврядування, а саме, вчинила дії, що суперечать загальновизнаним етичним нормам поведінки, недотримання високої культури спілкування, зокрема, використовувала ненормативну лексику, що призвело до приниження органу місцевого самоврядування. Підставою прийняття розпорядження зазначено доповідні записки працівників виконавчого комітету Самбірської міської ради.

Факт вживання нею ненормативної лексики, що призвело до приниження органу місцевого самоврядування, не відповідає дійсності. 19 травня 2017 року під час виконання своїх обов'язків вона не вживала ненормативної лексики, не вживала такої й під час конфлікту у кабінеті відповідача і після конфлікту теж. Розпорядження є безпідставними з огляду на те, що у ньому не зазначено конкретні прізвища осіб, які нібито писали доповідні записки, зі змістом яких їй було відмовлено в ознайомленні. Незаконність розпорядження була очевидною для деяких осіб, які візували розпорядження, котрі відразу зазначили про його незаконність. У розпорядженні не зазначено причини звільнення, а звільняючи її за всіма абзацами частини 1 статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», без вказівки конкретного, відповідач прийняв незаконне розпорядження.

Крім цього, при її звільненні відповідач ОСОБА_2 не зажадав у неї пояснень. Маючи таку можливість, вона спростувала б наведену у розпорядженні підставу звільнення та зазначила би чим спростовуються домисли, наведені у розпорядженні. Звільнення є крайнім заходом і при його застосуванні, відповідач мав би враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Оскільки, цього не відображено у розпорядженні, очевидним є й мотив його прийняття - особиста неприязнь, а не порушення присяги. Наявність особистих неприязних відносин свідчить про упереджене ставлення та відсутність самого факту порушення присяги.

Оскаржуваною постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2017 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що правомірне звільнення ОСОБА_1»як Н.Р. з роботи за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування, так як публічна розмова з використанням нецензурної лайки, із застосуванням погроз та приниження людської гідності, з підкресленням своєї посади та «особливого статусу» підриває авторитет державної влади, довіру суспільства до органів виконавчої влади, поширює думку щодо вседозволеності чиновників високого рангу та не відповідає званню державного службовця.

Не відповідає дійсності те, що відповідач примушував позивача виконувати завдання, які не входять в коло її посадових обов'язків, через безпідставну критику. Таке твердження позивача спростовується розпорядженнями міського голови, а також витягом з розподілом повноважень між міським головою, секретарем та заступниками міського голови з особистим підписом позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1»як Н.Р. у письмовій формі детально доповідала Самбірському міському голові ОСОБА_2 про виконану роботу та причини відлучення із приміщення Самбірської міської ради .

Отже, вжиття ненормативної лексики у ході конфлікту, що виник у кабінеті міського голови під час вирішення виробничих питань через наявність неприязних відносин між Самбірським міським головою ОСОБА_2 і його заступником з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1»як Н.Р. та упередженого ставлення міського голови до неї не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_1»як Н.Р. під час виконання службових обовязків вчиняє дії, що суперечать загальновизнаним етичним нормам поведінки та не дотримується високої культури спілкування і такі висловлювання були спрямовані на приниження авторитету органу місцевого самоврядування, а були реакцією на поведінку міського голови, а відтак відповідачем невірно кваліфіковані як порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 9 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадова особа місцевого самоврядування має право, зокрема: на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян; вимагати проведення службового розслідування з метою спростування безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри щодо неї; захищати свої законні права та інтереси в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 цього Закону рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Частиною третьою статті другої КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема: про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення; стягнення з відповідача коштів.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За наведеного розпорядження Самбірського міського голови ОСОБА_2 від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.» необхідно визнати протиправним та скасувати, а ОСОБА_1»як Н.Р. підлягає поновленню на роботі.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «;Про статус депутатів місцевих рад», «;Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Із трудової книжки, постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/1839/16-а та розпорядження Самбірського міського голови від 19 травня 2017 р. № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.» відомо, що відповідно до рішення Самбірської міської ради від 15 грудня 2015 року № 3 «Про затвердження заступників Самбірського міського голови та керуючого справами виконавчого комітету Самбірської міської ради VІІ демократичного скликання» та розпорядження міського голови від 15 грудня 2015 року № 151-ос «Про надання дозволу приступити до виконання обов'язків ОСОБА_1»як Н.Р.» відомо, що ОСОБА_1»як Н.Р.з 15 грудня 2015 року затверджено на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та з 19.05.2017 її звільнено з вказаної посади за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування .

Із розпорядження Самбірського міського голови від 19 травня 2017 р. № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.» вбачається, що звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.за порушення Присяги посадової особи органів місцевого самоврядування було проведено у звязку з вчиненням ОСОБА_1»як Н.Р. дій, що суперечать загальновизнаним етичним нормам поведінки, недотриманням високої культури спілкування, зокрема через використання ненормативної лексики, що призводить до приниження органу місцевого самоврядування .

Даючи правову оцінку зазначеному розпорядженню Самбірського міського голови від 19 травня 2017 р. № 73-ос, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України, а також у разі порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону.

Статтею 11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено Присягу посадової особи місцевого самоврядування такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити громаді та народові України, неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, сприяти втіленню їх у життя, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, сумлінно виконувати свої посадові обовязки».

Згідно ст. 8 цього Закону основними обовязками посадових осіб місцевого самоврядування є, зокрема: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; сумлінне ставлення до виконання службових обовязків; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарний проступок може бути наслідком недотримання, порушення службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження служби. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли посадова особа органу місцевого самоврядування скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов'язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження органу місцевого самоврядування та унеможливлює подальше виконання особою своїх обовязків. Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення служби в органах місцевого самоврядування за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності службової особи, яка вчинила діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Із доповідних записок головного спеціаліста відділу забезпечення діяльності виконкому ОСОБА_3 та начальника відділу архітектури і містобудування головного архітектора міста ОСОБА_4 відомо, що 19 травня 2017 року в 11 год., перебуваючи в приймальні міського голови, вони стали свідками того, як заступник міського голови ОСОБА_1»як Н.Р., виходячи із кабінету міського голови, обізвала його нецензурними словами .

Свідок ОСОБА_4 показав, що 19 травня 2017 року, приблизно в 11 годині, він знаходився у приймальні міського голови із ОСОБА_3 і в той час до кабінету міського голови зайшла ОСОБА_1»як Н.Р., після чого він чув, що за дверима голосно розмовляли. Через деякий час відкрилися двері і швидко вийшла ОСОБА_1»як Н.Р., крикнувши на ходу нецензурні слова в адресу міського голови.

Свідок ОСОБА_3 показала, що 19 травня 2017 року в 11 годині вона була у приймальній міського голови. У цей час в приймальній крім неї, ОСОБА_3, перебував ОСОБА_4 Що відбувалося в кабінеті вона не чула, ОСОБА_1»як Н.Р. вийшла із кабінету міського голови, грюкнула дверима і обізвала міського голову нецензурними словами. Після чого вийшов міський голова і запитав у них чи вони чули, що сказала ОСОБА_1»як Н.Р.

Свідок ОСОБА_5 показав, що про дані події йому відомо зі слів ОСОБА_3 та міського голови ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_6 показав, що 19 травня 2017 року в 11 годині його викликав міський голова до себе в кабінет і повідомив, що ОСОБА_1»як Н.Р.у нецензурній формі висловлювалася в адресу міського голови і це підтвердили ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на що він, ОСОБА_6, відповів, що її необхідно звільнити за порушення Присяги, після чого за дорученням міського голови пішов готувати розпорядження, яке приніс міському голові приблизно о 12 год. та пішов його візувати.

Із показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відомо, що 19 травня 2017 року після 11 години ОСОБА_1»як Н.Р.вийшла із приймальні міського голови у збудженому стані, приймала ліки.

Із висновку № 1708 за матеріалами письмової заяви ОСОБА_1»як Н.Р. вбачається, що ОСОБА_1»як Н.Р.19 травня 2017 року звернулася до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про те, що 19 травня 2017 року в 11 годині в кабінеті Самбірського міського голови ОСОБА_2 у ході обговорення виробничих питань з мотивів особистої неприязні та неповаги до неї ображав її честь і гідність, як жінки, в нецензурній формі, змушував її вступати з ним в статеві відносини, намагався застосувати до неї рукоприкладство, однак за даним фактом відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

Із постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2017 року у справі № 452/1839/16-а, яка набрала законної сили, видно, що було визнано протиправним та скасовано розпорядження Самбірського міського голови ОСОБА_2 від 6 липня 2016 року № 123-ос «Про звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.», поновлено ОСОБА_1»як Н.Р.на попередній роботі на посаді заступника Самбірського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради унаслідок упередженого ставлення ОСОБА_2 до ОСОБА_1»як Н.Р.та наявністю між ними неприязних відносин . Після поновлення на роботі ОСОБА_1»як Н.Р. відносини між ними не змінилися, що підтверджується сукупністю наступних доказів.

Показаннями свідків ОСОБА_10М, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_1»як Н.Р. після її поновлення на роботі не було визначено робоче місце у кабінеті, який вона займала до звільнення і вона перебувала у кабінетах різних відділів виконкому. Відразу після поновлення на роботі ОСОБА_1»як Н.Р.міський голова ОСОБА_2 ініціював її повторне звільнення з роботи за відсутність на робочому місці, що не підтвердилося.

Наслідком такої ініціативи був вклик 24.01.2017 до Самбірської міської ради екстреної медичної допомоги для надання медичної допомоги ОСОБА_1»як Н.Р. у звязку з ситуаційно-психогенною реакцією через конфлікт на роботі, що видно із повідомлення та карти виїзду швидкої медичної допомоги .

Із службових записок видно, що ОСОБА_1»як Н.Р. у письмовій формі детально доповідала Самбірському міському голові ОСОБА_2 про виконану роботу та причини відлучення із приміщення Самбірської міської ради .

Отже, вжиття ненормативної лексики у ході конфлікту, що виник у кабінеті міського голови під час вирішення виробничих питань через наявність неприязних відносин між Самбірським міським головою ОСОБА_2 і його заступником з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_1»як Н.Р. та упередженого ставлення міського голови до неї не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_1»як Н.Р. під час виконання службових обовязків вчиняє дії, що суперечать загальновизнаним етичним нормам поведінки та не дотримується високої культури спілкування і такі висловлювання були спрямовані на приниження авторитету органу місцевого самоврядування, а були реакцією на поведінку міського голови, а відтак відповідачем невірно кваліфіковані як порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 9 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадова особа місцевого самоврядування має право, зокрема: на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян; вимагати проведення службового розслідування з метою спростування безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри щодо неї; захищати свої законні права та інтереси в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 цього Закону рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Частиною третьою статті другої КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема: про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення; стягнення з відповідача коштів.

За наведеного розпорядження Самбірського міського голови ОСОБА_2 від 19 травня 2017 року № 73-ос «Про звільнення ОСОБА_1»як Н.Р.» необхідно визнати протиправним та скасувати його, а ОСОБА_1»як Н.Р.підлягає поновленню на роботі.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2017 року у справі № 452/1547/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_13
судді ОСОБА_14
ОСОБА_15