Справа № 823/650/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/650/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" Міхна Сергія Семеновича на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" Міхна Сергія Семеновича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суд з вищезазначеним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», в якому просив: визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо не включення ОСОБА_3 в загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в ПАТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Брокбізнесбанк» включити ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Брокбізнесбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами (поточними рахунками) в ПАТ «Брокбізнесбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати даний перелік Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволені позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2011 між публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (далі - Банк) та позивачем укладено договір банківського строкового вкладу "Скарбничка" №D_070226086, відповідно до умов якого Банк прийняв на відкритий вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 550 000 грн. 00 коп. до 02.02.2012. Банк зобов'язався повернути вклади і виплачувати проценти за вкладами на умовах та в порядку, встановленому цим договором.

02.12.2012 згідно копії квитанції №9 позивачем внесено грошові кошти в сумі 550 000 грн. 00 коп. на депозитний рахунок № НОМЕР_1.

01.10.2013 грошові кошти в сумі 550 000 грн. 00 коп. були перераховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5п-2011 від 02.12.2011. Вказане списання коштів відбулось на підставі договору застави Дз6-5п-2011 від 02.12.2011.

Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13 (провадження №2/712/80/14) за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Брокбізнесбанк" про захист прав споживачів, зокрема, визнано недійсним договір застави Дз6-5п-2011 від 02.12.2011, укладений між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_3.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13 в цій частині залишено без змін. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-порталу судової влади України судом встановлено, що вказане рішення апеляційного суду Черкаської області набрало законної сили 18.12.2014.

Також суд зазначає, що рішення апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 у справі №712/7339/13 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2015 (справа № 6-1678св15) залишено без змін.

Отже, з матеріалів справи та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-порталу судової влади України, а також згідно електронних копій рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13, рішення апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2015 у справі № 6-1678св15 судом встановлено, що станом на 18.12.2014 договір застави банківського вкладу Дз6-5п-2011 від 02.12.2011, укладений між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_3 визнано недійсним.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року №107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Брокбізнесбанк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куреного Олександра Вікторовича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Брокбізнесбанк" запроваджено строком на три місяця з 03 березня 2014 по 02 червня 2014.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно.

Постановою від 21.05.2015 № 103 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" на 1 рік до 10.06.2016 включно продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" Куреного Олександра Вікторовича до 10.06.2016 включно.

Згідно з рішенням від 02.06.2016 №896 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та повноваження ліквідатора - Куреного Олександра Вікторовича на два роки до 10.06.2018 включно.

30.12.2016 позивач звернувся із зверненням до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" Куреного Олександра Вікторовича, в якому, посилаючись на визнання недійсним в судовому порядку договору застави, на підставі якого відбулось списання коштів із його рахунку, відкритого у ПАТ "Брокбізнесбанк" згідно договору банківського вкладу вказав, що має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі вказаних обставин, просив уповноважену особу Фонду надати додаткову інформацію щодо виплати відшкодування позивачеві за рахунок Фонду за договором строкового банківського вкладу "Скарбничка" №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_3.

Листом вих. №202 від 24.01.2017 уповноважена особа Фонду повідомила ОСОБА_3, що оскільки судовий розгляд справи за позовом ПАТ "Брокбізнесбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не закінчено - у ПАТ "Брокбізнесбанк" відсутні правові підстави для включення грошових вимог, викладених у зверненні від 30.12.2016 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про протиправність бездіяльності уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації у ПАТ «Брокбізнесбанк» щодо невнесення доповнень до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню щодо депозитного вкладного рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452).

Частиною 1 статті 3 Закону № 4452 встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За визначенням статті 2 Закону № 4452 вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Тому, оскільки позивачем з ПАТ "Брокбізнесбанк" укладено договір банківського вкладу (депозиту), позивач є вкладником зазначеного банку в розумінні Закону № 4452-VI.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як свідчать матеріали справи, списання грошових коштів у розмірі 550 000 грн. 00 коп. та невключення яких до переліку вкладників є підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом - відбулось на підставі договору застави Дз6-5п-2011, укладеного 02.12.2011 між позивачем ПАТ "Брокбізнесбанк".

Однак, вказаний договір застави банківського вкладу, на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2014 у справі №712/7339/13, залишеного рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2014 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2015 без змін в цій частині - визнано недійсним.

За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними ст. 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 ЦК України.

Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Враховуючи обставини справи, колегія суддів зазначає, що списання грошових коштів з вкладного рахунку позивача на підставі договору застави, який є недійсним з моменту укладення та за яким встановлювалось право вимоги на майбутнє - здійснено протиправно.

Під час розгляду справи доказів того, що вклад за договором строкового банківського вкладу "Скарбничка" №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_3 використовується ОСОБА_3, як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком сторони суду не назвали та не надали.

А тому, відсутні правові підстави вважати, що вклад за договором строкового банківського вкладу "Скарбничка" №D_070226086 від 02.12.2011, укладеним між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_3 є таким, що використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст.86 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст.200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" Міхна Сергія Семеновича - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 10.10.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.