Справа № 367/2941/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/2941/17 Головуючий у 1-й інстанції: Пархоменко О.В. Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що пенсійним органом було протиправно відмовлено позивачу в наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 07 липня 2017 року задоволено вказаний позов. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у видачі посвідчення інваліда війни неправомірними. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області надати ОСОБА_2 статус інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видати відповідне посвідчення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Позивач з 05 липня 1982 року по 24 березня 1988 року працював на посаді директора Чорнобильського міжколгоспного підприємства по виробництву кормів у м. Чорнобилі Київської області, що підтверджується копією його трудової книжки. Також позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 1 серія НОМЕР_1, виданого 09.03.2017 року Київською обласною державною адміністрацією. На момент аварії на ЧАЕС позивач, будучи директором підприємства та начальником цивільної оборони по своєму підприємству проводив організаційні роботи по залученню працівників підприємства на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, займався розподілом засобів захисту від радіації для колгоспів району, а також сам приймав безпосередню участь у ліквідації її наслідків у складі невоєнізованого формування цивільної оборони Чорнобильського району з 28 по 30 квітня 1986 року та з 01 по 3 травня 1986 року включно та був залучений до виконання заходів цивільної оборони по локалізації джерела радіоактивного забруднення шляхом набирання у кар'єрах села Лелів піску в мішки, займався підготовкою до евакуації документів, майна, особового складу підприємства та їх сімей та самою евакуацією із зони відчуження, про що свідчать копії посвідчення про проходження курсів цивільної оборони, перепустка до м. Чорнобиль та особові рахунки про заробітну плату за травень-липень та вересень 1986 року, подяки за активну участь в роботах по ліквідації наслідки аварії на Чорнобильській АЕС від 03 листопада 1987 року.

Згідно Інформаційної довідки (про участь у формуваннях ЦО) Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 05.12.2016 року № 01.1-14/2138 формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих; громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Встановлено, що відповідно до витягу із Акту огляду у МСЕК до довідки серії НОМЕР_2 від 09.06.1999 року позивачу з 01.07.1999 року була встановлена друга група інвалідності довічно, проф. захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також встановлено, що позивач 24.03. 2017 року звертався до відповідача із заявою про видачу йому посвідчення інваліда війни згідно пункту 9 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", однак відповідачем було відмовлено позивачу у наданні статусу інваліда війни за відсутністю підстав, що стверджується копією листа відповідача № 3753 від 19.04.2017 року.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 якого особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни.

Судом першої інстанції було встанволено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Також судом першої інстанції було встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи і його захворювання пов'язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни встановлені Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Згідно з пунктом 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення передбачено, що відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід».

Абзацом 2 пункту 7 Положення встановлено, що «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

«Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення (пункт 10 Положення).

Крім того, п.п. 3, 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302, зокрема, визначено, що інвалідам війни видаються посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни - інвалід», яке видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки позивач став інвалідом внаслідок захворювання, одержаного під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони, тому він має право на встановлення йому статусу інваліда війни.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у видачі позивачу посвідчення інваліда війни є неправомірною та наявні підстави для зобов'язання відповідача надати позивачу статус інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видати відповідне посвідчення.

За вказаних обставин відмова відповідача у задоволенні заяви позивача про встановлення статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення є необґрунтованою, у зв'язку з чим даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області - залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 07 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 12.10.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.