Справа № 333/3599/17 (2-а/333/193/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" жовтня 2017 р. справа № 333/3599/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2017 року у справі №333/3599/17

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу з 01.04.2017 року;

- зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії за віком позивачу з 01.04.2017 року.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2017 року у справі №333/3599/17 адміністративний позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 08.06.2015 року № 365, яким передбачені підстави для припинення соціальних виплат суперечить вимогам Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Конституції України. Жоден з випадків, встановлених ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо ОСОБА_1 відповідачем не може бути застосований.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що на підставі отриманих списків тривало відсутніх, за місцем проживання, одержувачів пенсії з числа внутрішньо переміщених осіб, виплату пенсії позивачу було призупинено з 01 квітня 2017 року.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до матеріалів справи позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку відповідача з 01.10.2015 року, оскільки він є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово непідконтрольної території. Позивач зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1, яка відноситься до території Комунарського району м. Запоріжжя.

Відповідно до листа Шевченківського об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя № 96/Г-1 від 30.05.2017 року судом встановлено, що виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено з 01.04.2017 року на підставі отриманих списків тривало відсутніх, за місцем проживання, одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб, на підставі п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ № 365 від 08.06.2015 р. "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

06 червня 2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району позивачу була видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зважаючи на вищу юридичну силу Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перед положеннями підзаконних нормативно-правових актів, перелік підстав для припинення виплати пенсії у спірних правовідносинах має визначатись з урахуванням тих підстав, що встановлені саме Законом України.

У матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачем рішення щодо припинення виплати пенсії з підстав, визначених статтею 49 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Також, слід врахувати, що рішення про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у відповідності до ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" повноважним органом не приймалось.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров'я" (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції стосовно протиправності невиплати пенсії позивачу з 01 квітня 2017 року є обґрунтованим та правомірним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2017 року у справі №333/3599/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко