Справа № 826/5667/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5667/17 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою заступника голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецького Руслана Станіславовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 травня 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до заступника голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецького Руслана Станіславовича, Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності заступника голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецького Р.С. щодо ненадання відповіді про відсутність у позивача необхідності подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 р. Позивач просив також зобов'язати заступника голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецького Р.С. надати роз'яснення, що ОСОБА_3, перебуваючи з 15.01.2015 р. до лютого 2016 р. на посаді радника Голови відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, не зобов'язаний подавати до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 р. у зв'язку з тим, що він не є суб'єктом декларування в розумінні ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано заступника голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецького Р.С. надати позивачеві відповідь про те, що ОСОБА_3, перебуваючи з 15.01.2015 р. до лютого 2016 р. на посаді радника Голови відділу забезпечення діяльності Голови та членів Комісії секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, не зобов'язаний подавати до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 р. у зв'язку з тим, що він не є суб'єктом декларування в розумінні ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступникк голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецький Р.С., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2017 р. ОСОБА_3 звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції із заявою у якій, посилаючись на ст.ст. 1, 7, 16, 20 Закону України «Про звернення громадян», просив надати роз'яснення, чи є він суб'єктом декларування у розумінні ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та чи зобов'язаний надати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 р.

Листом від 21 квітня 2017 р. за вих. № 51-08/124081/17 позивачеві, за підписом заступника голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецького Р.С., надано відповідь на згадане звернення.

Згідно цьому листу: «до 1 квітня 2017 р. декларації подають суб'єкти, які станом на 01.09.2016 р. займали згідно зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції» відповідальне та особливо відповідальне становище та які вже подавали щорічну декларацію за 2015 р.; до 1 травня 2017 р. - всі інші суб'єкти декларування, які подають декларацію вперше (в тому числі ті, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави, або місцевого самоврядування до 1 вересня 2016 р.».

Статтею 40 Конституції України установлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Спеціальним законом, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, є Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 р. № 393/96-ВР (надалі за текстом - «Закон № 393/96-ВР»).

Відповідно до частини 1 статті 1 названого Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 3 Закону № 393/96-ВР визначає заяву, як звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

За приписами статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

За змістом статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що ОСОБА_3 не було надано відповіді на заяву від 31 березня 2017 р. у розумінні Закону № 393/96-ВР.

Твердження скаржника про те, що він не зобов'язаний був надати відповідь позивачеві, так як до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції не віднесено надання роз'яснень з приводу застосування законодавства у сфері запобігання корупції, колегія суддів не приймає як доказ, оскільки частиною 1 статті 4 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 р. № 1700-VII визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Крім того, самими відповідачами фактично не заперечувалась та обставина, що надання відповіді на звернення ОСОБА_3 належить до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції з огляду на те, що заяву позивача не було направлено за належністю.

Відповідно ж до частини 3 статті 7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Помилковим є твердження скаржника про те, що цей спір не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на функції, які віднесені до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції, цей орган є самостійним суб'єктом владних повноважень, дії та бездіяльність якого оскаржуються, з урахуванням правил Кодексу адміністративного судочинства України, до відповідного адміністративного суду.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції є колегіальним органом, до складу якого входить п'ять членів.

При цьому, і звернення ОСОБА_3 від 31.03.2017 р. було адресовано Національному агентству з питань запобігання корупції.

За таких обставин, обов'язок щодо надання відповіді на звернення має бути покладений на орган виконавчої влади, а не персонально на Радецького Р.С.

Крім того, з огляду на компетенцію Національного агентства з питань запобігання корупції, окружний адміністративний суд припустився помилки, втрутившись у повноваження цього відповідача та виклавши текст відповіді на звернення у судовому рішенні.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 198, 201, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу заступника голови Національного агентства з питань запобігання корупції Радецького Руслана Станіславовича задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 травня 2017 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини у наступній редакції:

«Зобов'язати Національне агентство з питань запобігання корупції розглянути та надати ОСОБА_3 відповідь (роз'яснення) про те, чи є останній суб'єктом декларування у розумінні статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та чи зобов'язаний він подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 р.».

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 17 жовтня 2017 р.

Головуючий суддя

Судді: