Справа № 2-а-1892/11
Суддя: Ярошенко Т. О.
Дата ухвалення: 2011-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Охтирський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-а-1892/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2011 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання проведення нарахування пенсійного забезпечення відповідно до чинного законодавства,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2011 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка здійснити перерахунок та виплату держаної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком як інваліду 3 групи щодо захворювання яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, виходячи із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком починаючи з 31.12.2010 року.

15.03.2011 року судом винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження у справі. Копія даної ухвали направлена відповідачу. Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав та в установлений законодавством строк надав суду письмові заперечення на позов.

Відповідач в письмовому запереченні зазначив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Охтирка Сумської області з 11.04.1994 року і отримує пенсію, призначену відповідно до положень ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із розрахунку мінімального розміру пенсії інвалідам, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою. Пенсії по інвалідності таким особам можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. До основного розміру пенсії призначена та виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, що для інваліда ІІІ групи складає 15% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якої визначено ст. 50 зазначеного Закону у звязку зі змінами, внесеним Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачає, що порядок обчислення пенсії, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Попередньо відповідні надбавки і додаткова пенсія обраховувалися, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої був визначений п. 2 Постанови КМУ від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок кошів державного бюджету»і складав 19,91 грн., які і виплачувалися позивачу. Підстав для застосування при обрахунках розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»немає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 28 зазначеного закону, мінімальний розмір пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність застосовується лише виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з зазначеним Законом. Позивачу призначено пенсію за іншим нормативним актом. У письмовому запереченні також зазначено, що управління Пенсійного фонду у м. Охтирка діяло у межах повноважень, у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Суддя, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне.

Спірні правовідносини виникли в звязку з реалізацією права позивача на отримання основної та додаткової пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється особою, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ( категорія 1 ), учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворих внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, що підтверджується посвідченням серії А № 035578 виданим Сумською облдержадміністрацією 01.06.1994 року та вкладкою № 087809 до зазначеного посвідчення ( а.с.6).

Встановлено, що в управлінні Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області позивач перебуває на обліку з 11.04.1994 року.

Суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796 від 28.08.1991 року.

Відповідно до положень ст. 49 зазначеного Закону, пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Стаття 50 зазначеного Закону, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»№ 107-VI від 28.12.2007 року, передбачає розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до 1 категорії інвалідам ІІІ групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 вищезазначеного Закону, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік»№ 107-VI від 28.12.2007 року, передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, було визнано не конституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими змінювалися розміри основної та додаткової пенсій, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо нарахування пенсії позивачу відповідно до Постанови КМУ від 03.01.2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок кошів державного бюджету», оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Згідно пунктів 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Також суд не може погодитися з доводами відповідача щодо неможливості застосування відносно позивача положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»в звязку з тим, що нарахування пенсії йому проводиться за іншим законом, оскільки відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не може бути підставою для реалізації конституційної гарантії та права на отримання пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

В звязку з чим суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання основної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній інший законодавчий акт, що визначив би цей розмір чи встановив інший розмір.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплата нарахованих сум пенсії, не отриманих з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, здійснюється за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, в звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно вимог позивача про проведення нарахування та виплату соціальної допомоги довічно, суд дійшов висновку про їх безпідставність, так як ст. 104 КАС України передбачено, що право звернутися до адміністративного суду має особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Таким чином, звернення до суду зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа, у звязку з чим визнання будь-якого права на майбутнє є безпідставним. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо нарахування та виплати соціальної допомоги довічно є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що розміри виплат позивачу державної основної пенсії та додаткової пенсії підлягає задоволенню з 31.12.2010 року з урахуванням фактично отриманих позивачем виплат та з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно діючого законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 64 Конституції України, ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи, ст.ст. 28, 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог ст. 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з розміру пенсії за віком визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати з 31.12.2010 року з урахуванням проведених виплат та з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно діючого законодавства.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру пенсії за віком визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати з 31.12.2010 року з урахуванням проведених виплат та з урахуванням зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно діючого законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області зобовязаний виконати дану постанову негайно.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня отримання копії даної постанови.

СуддяОСОБА_3