Справа № 2-а-2495/10
Суддя: Олефіренко Н. О.
Дата ухвалення: 2010-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-2495/2010

23 листопада 2010 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Олефіренко Н.А., розглянувши у порядку скороченого провадження у м.Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Павлоград Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги особі, яка має статус "дитина війни",

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Павлограді Дніпропетровської області в якому просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати щомісячної соціальної допомоги згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за 2007-2010 роки, а також зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії, як особі, яка має статус "дитина війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за 2007-2010 роки.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає , що вона народилася 1943 року і відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року є "дитиною війни". Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відповідач повинен здійснювати надбавку до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як "дитині війни". В порушення ст.22 Конституції України пунктом 17 ст.77 та ст.110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" та пунктом 12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2006 та 2007 роки. Пунктом 41позділу 2 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було викладене у новій редакції, відповідно з яким право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення, що призупиняли дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" були визнані такими, що не відповідають вимогам Конституції України та втратили свою чинність. На звернення позивача про нарахування щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідачем було надано листа, відповідно до якого відмовлено у нарахуванні вищевказаної соціальної допомоги.

Позивач вважає що відповідач у нарахуванні щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком не виконав вимогу Закону, а її письмове звернення про збільшення пенсії відповідно до вимог Закону залишив без задоволення, незважаючи на те, що відповідно до ч.2 ст.З Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Від відповідача надійшли заперечення щодо позовної заяви, відповідно до змісту якої відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вказавши , що дійсно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення вказаних державних соціальних гарантій здійснюється , за рахунок Державного бюджету України . Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік" було внесено зміни в ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно до якої дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто у розмірі 10% від прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратила працездатність на відповідний рік. Відповідно до вказаного дітям війни проведено перерахунок пенсії і встановлено підвищення в розмірі 47 грн. - станом на 01.01.2008 року, 48,10 грн. - станом на 91.04.2008 року, 48,20 грн. - станом на 01.07.2008 року, 49.90 грн. - станом на 01.10.2008 року. Для призначення і виплати підвищення дітям війни за минулий час управління ПФУ м.Павлоград не мало законних підстав, оскільки не було визначено з якої величини мінімальної пенсії за віком повинно було проводитись обчислення підвищення пенсій особам, яким встановлено статус "дитина війни". У 2008 році підвищення проводились на підставі постанов КМУ №530 від 28.05.2008 року "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Крім того, законом України про "Про соціальний захист дітей війни" не визначено величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку вказаного підвищення особам, які мають статус "дитина війни". Законами України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та "Про державний бюджет України на 2008 рік" відповідних коштів на виплату підвищення "Дітям війни" не передбачалося.

Відповідно до ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами як обґрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважаю встановленими наступні обставини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка народилася 1943 року і відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який набрав чинності з 01 січня 2006 року, набула статус "дитини війни", атому має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.Позивач дійсно перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду м.Павлоград і отримує пенсію за віком при повному стажі.

Відповідно до ст. З Конституції України, людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави . Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі , в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Доводи відповідача про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається відповідно до ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовуються виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосуються осіб зі статусом "дитина війни" відповідно до ст.6 Закону є безпідставними. Положення ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, суд не враховує посилання представника відповідача на відсутність коштів дія І забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не

можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст. Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

захист дітей війни" доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на Пенсійний Фонд України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вирішуючи питання стосовно заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що чинним законодавством у 2010 році не передбачено обмежень щодо застосування положень ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Вищенаведені висновки свідчать, що відповідач діяв не у спосіб передбачений чинним законодавством на певний період часу, рішення Конституційного Суду не виконано, що сприяло створенню підстав для звернення позивача до суду.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у межах шестимісячного строку для звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. З , ч. 2 ст. 19 , ч. З ст. 51 Конституції України, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. ст. 2,6,8,9,69,94,104,159,160,163,183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Павлограді Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги особі, яка має статус "дитина війни" - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України м.Павлограда Дніпропетровської області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 03 травня 2010 року по 03 листопада 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України м.Павлограда Дніпропетровської області здійснити перерахунок та сплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 03 травня 2010 року та у подальшому в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з бюджету міста Павлограда Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у сумі 03 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

На постанову протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України "Про соціальний.

Суддя: Н.А. Олефіренко