Справа № 826/10949/17
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м. Київ № 826/10949/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В. розглянув в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» про стягнення заборгованості.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» (далі також - ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс», відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 119 531, 13 грн. з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року було відкрито скорочене провадження у справі № 826/10949/17 та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття скороченого провадження надати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Вказана ухвала суду була отримана відповідачем 12 вересня 2017 року відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» у встановлений судом строк письмових заперечень проти позову, пояснень чи доказів щодо заявлених позовних вимог, на підтвердження або спростування обставин, зазначених у позові, не надано, як і заяви про визнання позову.

02 жовтня 2017 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання підписане в.о. начальника ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому контролюючий орган просить суд закрити провадження по справі на підставі п. 3 ч. 1 статті 157 КАС України, у зв'язку із тим, що сторони досягли примирення.

Вказане клопотання мотивоване тим, що податкова заборгованість ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» погашена добровільно.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» () знаходиться за адресою: 03179, місто Київ, Святошинський район, вулиця Миколи Ушакова, будинок 16-А, квартира 35 та перебуває за основним місцем обліку в ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було подано до контролюючого органу за основним місцем обліку податкові декларації з податку на прибуток підприємства за 2015-2016 роки та податкові декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року, вересень 2016 року, листопад 2016 року, якими товариством самостійно визначено суми податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до бюджету.

Контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- форми «Ш» від 05 січня 2017 року № , яким ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 7 957, 00 грн. за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

- форми «Ш» від 05 січня 2017 року № , яким ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» зобов'язано сплатити штраф у розмірі 13 019, 54 грн. за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Вказані податкові повідомлення-рішення отримані відповідачем 25 січня 2017 року згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на юридичну адресу ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» направлялась податкова вимога форми «Ю» від 07 липня 2016 року № 1708-17 на суму 15 407, 72 грн., яка була повернута податковому органу із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Так, згідно п. 4.8 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 576 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за № 1840/24372, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу у зв'язку з: відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб; відмовою посадових осіб прийняти податкову вимогу; незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Враховуючи вказані положення нормативно-правового акту, податкова вимога від 07 липня 2016 року № 1708-17 вважається врученою ТОВ «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс»

Відповідно до даних контролюючого органу, станом на дату звернення до суду з цим позовом, за відповідачем рахувався податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 118 942, 13 грн. та з податку на прибуток у розмірі 589, 00 грн., що у загальному розмірі складає 119 531, 13 грн.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов'язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з викладеними у позовній заяві доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі також - ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п. 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Відтак, враховуючи, що сума податкових зобов'язань відповідачем не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

У той же час, як було зазначено вище, 02 жовтня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про закриття провадження по справі на підставі п. 3 ч. 1 статті 157 КАС України, у зв'язку із тим, що сторони досягли примирення.

В своєму клопотанні ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві зазначає про те, що податкова заборгованість відповідачем погашена у добровільному порядку.

Так, з довідки ГУ ДФС у м. Києві від 18 вересня 2017 року № 31065/7/26-15-17-09-34 встановлено, що відповідно до даних інформаційної системи органів ДФС по ТОВ «Інжинірингова компанія «Інтерресурс» () станом на 15 вересня 2017 року заборгованість не обліковується.

Згідно п. 3 ч. 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення.

Підстави для закриття провадження в справі вичерпно визначені статтею 157 КАС України. Їх зміст свідчить про те, що адміністративний процес або виник неправомірно, при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, в тому числі і в зв'язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки.

Позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи (ч. 1 статті 136 КАС України).

Згідно ч. 3 статті 136 КАС України, судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 статті 113 КАС України, сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

Частиною 3 статті 113 КАС України встановлено, що у разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище правових норм, суд приходить до висновку, що примирення сторін є оптимальним способом вирішення публічно-правового спору на основі взаємних поступок та пошуку такого варіанта, який влаштовує обидві сторони.

Примирення можливе щодо усіх або частини позовних вимог. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову. З огляду на це, примирення є способом врегулювання конкретного спору, який виник з правовідносин, що є підставою позову.

Якщо умови примирення відповідають закону та не порушують нічиїх прав, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Резолютивна частина ухвали викладається наступним чином: «провадження у справі за позовом позивача до відповідача про те-то закрити у зв'язку з примиренням на наступних умовах ... ». Умови примирення фіксуються так, як вони сформульовані сторонами. Суд не вправі додавати свої умови або змінювати їх без обговорення. Водночас, суд може пропонувати сторонам обговорити додаткові умови, наприклад, щодо строку виконання умов примирення, щодо розподілу судових витрат тощо.

Водночас, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві до свого клопотання не додано умов примирення, сформульованих між податковим органом та платником податків, а лише надано довідку про те, що ТОВ «Інжинірингова компанія «Інтерресурс» сплачено податковий борг, який є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, в контексті заявленого позивачем клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із досягнення примирення сторін, суд приходить до висновку про його необґрунтованість, у зв'язку з чим таке клопотання не підлягає задоволенню.

Водночас, суд враховує додану до клопотання позивача про закриття провадження у справі довідку ГУ ДФС України від 18 вересня 2017 року про відсутність у ТОВ «Інжинірингова компанія «Інтерресурс» станом на 15 вересня 2017 року податкової заборгованості.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві в своїй заяві про закриття провадження по справі фактично відмовляється від позову, оскільки спір врегульовано, заборгованість сплачена, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно зі статтею 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 94 КАС України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись статтями 69-71, 160-162, 183-2, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірінгова компанія «Інтерресурс» про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк