Справа № 553/919/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 р.Справа № 553/919/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 12.07.2017р. по справі № 553/919/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, в якому просив суд зобов'язати відповідача сплачувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 за адресою фактичного місця проживання, тобто в м. Полтаві.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на, те що зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в м. Полтаві з 24.10.2014 року, є багатодітною матір'ю та має 3 дітей. на підставі постанови Кабінету міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" № 505 від 01.10.2014 року їй була призначені та виплачувалася щомісячна адресна допомога. Її син ОСОБА_2 навчається в м. Києві в Щасливському навчально-виховному комплексі "Ліцей - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" з 03.09.2015 року до цього часу, де перебуває протягом робочого тижня цілодобово, а кожні вихідні приїжджає додому, він зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 та був вписаний до довідки ВПО позивачки. Вказувала, що постійним місцем проживання сина є саме м. Полтава, в навчальному закладі він перебуває тимчасово, разом з тим відповідач листом № 04-2349 від 31.03.2017 року повідомив її щодо наявності переплати з щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, посилаючись на проживання сина ОСОБА_3 в м. Києві. Вважаючи такі дії неправомірними, звернулась до суду за захистом своїх прав.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.07.2017 року у справі № 553/919/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради про зобов'язання вчинити дії.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 14.12.2016 року.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав письмові заперечення, в яких вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Представник відповідача судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька (а.с. 8), а також неповнолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач ОСОБА_1 разом з дітьми з серпня 2014 року проживає за адресою: АДРЕСА_1, куди переїхала з м. Донецька як тимчасово окупованої території, та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради як внутрішньо переміщена особа, що прибула разом з трьома малолітніми та неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується довідкою № від 24.10.2014 року, дата закінчення дії якої - 11.11.2016 року (а.с. 9).

Відповідно до довідки про взята на облік внутрішньо переміщеної особи № від 29.06.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був взятий на обік як переміщена особа. Фактичне місце його проживання вказане: АДРЕСА_1. Дата закінчення дії довідки - 28.12.2016 року (а.с. 10).

14 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, на сім'ю в складі: доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі вказаної заяви ОСОБА_1 їй призначено щомісячну грошову допомогу з 14.12.2016 року по 13.06.2017 року в розмірі 1326 грн. 00 коп. на сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який працює, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 року. На сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 допомога не призначена, так як не підтверджено його проживання за вказаною адресою. Вказане підтверджується даними листа Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області аз вих. № С-96-11 від 09.03.2017 року (а.с. 12).

Підставою для відмови в призначенні допомоги на неповнолітнього сина ОСОБА_2 стало те, що він проживає не в м. Полтаві, а в навчальному закладі, де навчається, який розташований на території Бориспільського району Київської області, про що ОСОБА_1 не повідомила орган соціального захисту населення у встановлені чинним законодавством строки.

Як вбачається з інформації про внутрішньо переміщених осіб Полтавської гімназії № 17 Полтавської міської ради Полтавської області ОСОБА_2 вибув з даного закладу 15.09.2015 року.

Відповідно до довідки Щасливського навчально-виховного комплексу "Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Бориспільського району Київської області за вих. № 609 від 15.12.2016 року ОСОБА_2 навчається в зазначеному навчальному закладі в 9-Г класі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для припинення виплати відповідачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сина позивача, відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з п. 12 вказаного вище Порядку № 505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: 1) подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; 2) надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; 3) зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; 4) виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. При цьому, виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Так, матеріалами справи встановлено, що неповнолітній син позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, дійсно навчається в Щасливському навчально-виховному комплексі "Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Бориспільського району Київської області.

Разом з тим, жодних об'єктивних та достовірних даних на підтвердження того, що він змінив місце проживання та в даний час вказаний навчальний заклад являється його постійним місцем проживання, відповідачем суду не надано.

Згідно пояснень позивача, її неповнолітній син в навчальному закладі перебуває тимчасово в період навчання, при цьому, Щасливський НВК "Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Бориспільського району Київської області не забезпечує учнів житлом, син в період навчання проживає в готелі разом з іншими учнями, номери в якому на благодійних засадах винаймає ФК "Шахтар", тобто це житло є тимчасовим місцем перебування сина, який постійно проживає з нею, приїздить додому кожні вихідні та святкові дні, саме за адресою: АДРЕСА_1, зберігає свої особисті речі, частину яких в межах потреби кожної неділі бере з собою, коли від'їжджає на навчання. Вказаний факт підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_8

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно припинено виплату з 14.12.2016 року щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сина позивача ОСОБА_2, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Ленінського районного суду м. Полтави від 12.07.2017 року у справі № 553/919/17відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 12.07.2017р. по справі № 553/919/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2017 р.