Справа № 127/18459/17
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/767/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2017 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, зобов'язання вчинити дії. Свій позов мотивувала тим, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника у розмірі 70% щомісячного довічного грошового утримання померлого чоловіка ОСОБА_2, який мав статус судді у відставці та помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Пенсія призначена відповідно до Закону України "Про державну службу". Отримавши довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, вона звернулася із заявою про перерахунок пенсії. Однак їй відмовлено у задоволені заяви. Вважає, що відмова є протиправною, адже прийняття Законів України «Про забезпечення права на справедливий суд», «Про судоустрій та статус суддів» зберегли норми про визначення розміру щомісячного довічного утримання у відсотковому відношенні до суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, а таким чином розмір щомісячного довічного утримання судді у відставці, в тому числі і для обчислення пенсії у зв'язку з втратою годувальника - судді у відставці, залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді. При цьому вказує, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає відсоток та порядок перерахунку, яка діяла на момент призначення пенсії. За наведеного позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй в перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та здійснювати подальшу виплату пенсії у зв'язку з втратою годувальника, виходячи з розміру заробітної плати працюючих на відповідній посаді суддів, визначеної Законом України "Про судоустрій і статус суддів" та з урахуванням довідки Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 10.05.2017 року за №4-35/1125.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2016 року відкрите скорочене провадження в цій справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року замінено відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на належного відповідача - Управління Пенсійного фонду в м. Вінниці.

Відповідачем подане заперечення, відповідно до якого останній вказує на відсутність правових підстав на здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Крім того, представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за загальними правилами.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суд вважає, що повідомлені позивачем обставини та обставини викладені в письмових запереченнях відповідача є достатніми для ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, а тому розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та з 01.03.2010 року отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2, який мав статус судді у відставці за нормами Закону України «Про державну службу».

Обчислення пенсії здійснено у розмірі 70% від заробітку державного службовця, працюючого на посаді голови військового суду Чернівецького гарнізону.

11.05.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії, до якої додала довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області від 10.05.2017 року №4-35/1125, згідно з якою заробітна плата працюючого судді на посаді, аналогічній якій займав її чоловік, складає 28800,00 грн.

Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці відмовило у перерахунку пенсії з посиланням на відсутність для цього правових підстав (рішення №6146 від 13.05.2017 року (а.с.21).

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч. 2 ст. 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону - довічно.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" сім'ї годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання, а також сім'ї померлого пенсіонера пенсія призначається незалежно від стажу роботи годувальника. Пенсія в разі втрати годувальника, який помер внаслідок загального захворювання чи каліцтва, не пов'язаного з роботою, призначається, якщо годувальник на день смерті мав стаж, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності (стаття 25 Закону).

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка встановлює розміри пенсії у зв'язку з втратою годувальника, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Як слідує з матеріалів справи, позивачу призначена і виплачується пенсія у зв'язку з втратою годувальника на підставі Закону України «Про державну службу»,

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року (чинної на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Тобто, законодавством чинним станом на час призначення пенсії позивачу було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Надалі вказана стаття зазнала змін та передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак нормативно-правовий акт, який би передбачав механізм перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, відсутній.

Тобто, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено порядку реалізації обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, суд звертає увагу, що з 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-ХІІ.

У зв'язку з набуттям ним чинності положення Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи положення ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року та Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, з 01 травня 2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати, в тому числі і пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Щодо посилання позивача на положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів" як на підставу проведення перерахунку, то слід звернути увагу, що цей закон визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів. Його положення визначають право судді у відставці на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, на призначення пенсії. При цьому передбачається, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді здійснюється перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання судді (ст.142). Тобто, право на перерахунок мають лише особи, які отримують такий вид соціального забезпечення. Такий висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в постанові від 20.09.2017 року. № К/800/32604/15.

Позивач не є одержувачем такого виду соціального забезпечення, а отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України " Про державну службу", а тому суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийняте рішення про відмову в проведенні перерахунку.

При цьому суд вважає, що відмова не призвела до зменшення розміру пенсії, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавлення її права на соціальний захист.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 року, відповідно до якої, суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у цьому рішенні Європейський суд зайняв позицію держави України та наголосив на складні ситуації в країні, а також на необхідності пошуку державою Україна додаткових інструментів в її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії», суд прийшов до висновку, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища держави, особливо фінансового. Такі питання поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішення суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2014 року. Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовим можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний суд України у п.2.1 рішення №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року також прийшов до висновку, що зміна механізму нарахувань певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на викладене, підстави для перерахунку пенсії позивачу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-ХІІ, Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», Законом України " Про судоустрій та статус суддів", ст.ст.71, 94, 99, 160-163, 167,183-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя