Справа № 816/852/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 р.Справа № 816/852/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцького об'єднаного державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017р. по справі № 816/852/17

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об'єднаного державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання неправомірною та скасування вимоги, визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ), у якому просила:

визнати неправомірною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №Ф-1401-17/560;

визнати неправомірним нарахування та облік заборгованості ФОП ОСОБА_1. зі сплати єдиного податку платника другої групи за період з 01.06.2014 по 30.04.2016;

суму боргу ФОП ОСОБА_1. зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.06.2014 по 30.04.2016 за вимогою Кременчуцької ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2016 №Ф-1401-17/560 у розмірі 8739,31 грн визнати безнадійною та зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ списати заборгованість ФОП ОСОБА_1. зі сплати єдиного соціального внеску за вимогою від 17.05.2016 №Ф-1401-17/560 у розмірі 8739,31 грн як безнадійну;

суму облікованого податкового боргу ФОП ОСОБА_1. зі сплати єдиного податку другої групи за період з 01.06.2014 по 30.04.2016 у розмірі 4752,60 грн визнати безнадійною та зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ списати податковий борг ФОП ОСОБА_1. зі сплати єдиного податку у розмірі 4752,60 грн як безнадійний.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що як внутрішньо переміщена особа звільнена від сплати недоїмки з єдиного соціального внеску та податкового боргу з єдиного податку, що виникли після введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України". Звертала увагу на те, що відповідні суми заборгованості мають бути визнані контролюючим органом безнадійними та списані відповідно до положень абзацу четвертого пункту 94 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання неправомірною та скасування вимоги, визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною та скасувати вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.05.2016 №Ф-1401-17/560. Зобов'язано Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо списання недоїмки зі сплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 8739,31 грн відповідно до абзацу четвертого пункту 94 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" з урахуванням висновків суду. Зобов'язано Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області вчинити дії щодо списання податкового боргу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зі сплати єдиного податку у розмірі 4752,60 грн відповідно до статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначають, що висновки суду про часткове задоволення позову не відповідають обставинам справи, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказують, що дата узгодження вимоги № Ф-1401-17/560 від 17.05.2016 року є 05.06.2016 року тому Кременчуцькою ОДПІ було сформовано узгоджену вимогу та направлено 21.07.2016р. до Автозаводського вдвс. Станом на 16.06.2017 рік за ФОП ОСОБА_1. згідно індивідуальної картки платника рахується податковий борг з єдиного податку у розмірі 4752 грн. Податкова вимога, щодо погашення податкового боргу не була сформована та направлена боржнику. Списання заборгованості по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відбувається згідно ст.25 Закону України від 08.07.10 за №2464-ГУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у випадку смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб. На підставі вищевикладеного, вважаємо вимогу про сплату боргу такою, що відповідає нормам чинного законодавства, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного просять скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017р. в частині задоволення позовних вимог по справі №816/852/17 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовити в повному обсязі.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які приймають участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Від представника позивача до суду надійшло письмове заперечення на апеляційну скаргу в якій просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В частині відмови в задоволенні позову рішення не оскаржено.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню.

Як було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що позивач 22.05.2012 у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с. 12-13).

23.05.2012 ФОП ОСОБА_1. взята на облік платників податків в ДПІ у Жовтневому районі міста Луганська Луганської області ДПС та зареєстрована платником єдиного податку другої групи (а.с. 14).

У червні 2014 року позивач фактично припинила ведення господарської діяльності у зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Луганська Луганської області.

З 04.05.2016 позивач взята на облік платників податків у Кременчуцькій ОДПІ.

За заявою позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 25.01.2017 внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

Разом з цим, листом Кременчуцької ОДПІ від 25.03.2017 вих. №14010/П/16-03-17 позивача повідомлено про наявну заборгованість зі сплати єдиного податку у розмірі 4752,60 грн та єдиного соціального внеску у розмірі 8739,31 грн (а.с. 21).

Поміж іншого, Кременчуцькою ОДПІ 17.05.2016 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1401-17/560, якою ФОП ОСОБА_1. повідомлено про необхідність сплати недоїмки з єдиного соціального внеску у розмірі 8739,31 грн.

06.04.2017 позивач звернулась до Кременчуцької ОДПІ із заявою про визнання безнадійними та списання заборгованості зі сплати єдиного податку та єдиного соціального внеску (а.с. 18-19).

До заяви, окрім іншого, додала копію сертифікату Полтавської торгово-промислової палати від 30.06.2016 №6475 (вих. №307/02-06) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с. 30).

Однак, листом від 25.04.2017 вих. №5790/П/16-03-17 Кременчуцька ОДПІ повідомила позивача про відсутність правових підстав для списання заборгованості (а.с. 20), у зв'язку з чим ОСОБА_1. звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

У межах даного спору з'ясуванню належать питання щодо наявності у позивача обов'язку зі сплати єдиного соціального внеску та єдиного податку у зазначених вище розмірах.

Суд враховує, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 названого Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В силу положень пункту 1 частини другої статті 6 згаданого Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 вказаного Закону, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом абзацу третьої частини восьмої статті 9 цього ж Закону, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, в силу наведених положень на фізичну особу - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов'язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Крім того, як визначено пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами пункту 293.1 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Залученою до матеріалів справи копією свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_2 підтверджено, що ФОП ОСОБА_1. з 01.06.2012 була зареєстрована платником єдиного податку другої групи, ставка єдиного податку - 20% (а.с. 14).

Відповідно до пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

За змістом пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

З урахуванням наведеного, відповідач стверджував, що позивач будучи зареєстрованою платником єдиного податку другої групи мала б сплачувати щомісячно єдиний податок у розмірі 20% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Разом з цим, суд зауважує, що Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII.

Статтею 1 названого Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Луганськ.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме - розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 93 такого змісту: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Крім того, Законом України від 12.08.2014 №1636-VIІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 93 такого змісту: тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку".

А згідно із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" пункт 93 у редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII вважається пунктом 94.

У свою чергу, на виконання приписів пункту 28 Закону України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" доповнено пунктом 93.

Таким чином, наведена вище норма пункту 93 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" проіснувала в Законі України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення згідно із згаданим вище Законом України від 24.12.2015 №911-VIII, але в повній мірі збереглася у вигляді пункту 94, що наразі є чинним.

Пункт 94 не виключено із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", його положення продовжують свою дію в часі.

Суд нагадує, що відповідно до вказаної норми платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Окрім того, відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 12.08.2014 №1636-VIІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 26 такого змісту:

"26. На період дії Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" цей Кодекс застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України".

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що з червня 2014 року, у зв'язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Луганська Луганської області, з огляду на загрозу життю та здоров'ю ОСОБА_1. була вимушена припинити ведення підприємницької діяльності, нарахування і виплату заробітної плати та терміново виїхати з місця постійного проживання до м. Кременчука Полтавської області.

При цьому, на той період позивач перебувала на обліку платників податків в ДПІ у Жовтневому районі міста Луганська Луганської області ДПС (а.с. 14).

Залученими до матеріалів справи відомостями АІС "Податковий блок" підтверджено, що заборгованість ОСОБА_1. зі сплати єдиного соціального внеску становить 8739,31 грн та виникла у період з 21.07.2014 по 19.04.2016 (а.с. 38, 40), а заборгованість зі сплати єдиного податку становить 4752,60 грн та виникла у період з 20.08.2014 по 20.03.2016 (а.с. 39).

Разом з тим, ураховуючи наведенні вище положення чинного законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, позивач з 14.04.2014 звільнена від виконання обов'язків, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", щодо обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

За таких обставин, вимогу Кременчуцької ОДПІ від 17.05.2016 №Ф-1401-17/560 про сплату єдиного соціального внеску загалом у розмірі 8739,31 грн належить визнати протиправною та скасувати, а позов ОСОБА_1. у цій частині - задовольнити.

Окрім того, як уже зазначено судом вище, абзацом четвертим пункту 94 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

За приписами підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

А в силу положень пункту 101.4 цієї ж статті, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Крім того, за змістом пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, факт непереборної сили підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що разом із заявою від 06.04.2017 про визнання безнадійними та списання заборгованості зі сплати єдиного податку та єдиного соціального внеску (а.с. 18-19) позивача надала до Кременчуцької ОДПІ копію сертифікату Полтавської торгово-промислової палати від 30.06.2016 №6475 (вих. №307/02-06) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с. 30).

Даним сертифікатом засвідчено дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - актів тероризму на території Луганської області, що унеможливлюють виконання ФОП ОСОБА_1. обов'язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у період з 01.07.2014 по 04.05.2016 (а.с. 30).

Суд зауважує, що згідно зі статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства, суд зауважує, що надання особою сертифікату торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є достатньою підставою для визнання безнадійними та списання податкового боргу фізичної особи - підприємця та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску, що виникли у період з 14.04.2014.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з цим, як визначено частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому частиною другою вказаної статті визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зважаючи на те, що позивач зверталась до відповідача із заявою про визнання безнадійними та списання спірних сум заборгованості, до заяви додала сертифікат Полтавської торгово-промислової палати від 30.06.2016 №6475 (вих. №307/02-06) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1. у списанні такої заборгованості, суд, з метою повного та належного захисту порушених прав позивача у сфері публічно-правових відносин, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, зобов'язати Кременчуцьку ОДПІ вчинити дії щодо списання недоїмки зі сплати ОСОБА_1. єдиного внеску у розмірі 8739,31 грн. та податкового боргу зі сплати єдиного податку у розмірі 4752,60 грн відповідно до абзацу четвертого пункту 94 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, з урахуванням висновків суду.

Щодо інших вимог, які не задоволені судом, то апеляційна скарга не містить доводів неправомірності рішення суду, в скарзі відповідач вказує лише щодо неправомірності рішення в частині задоволення позову, а позивачем в цій частині постанова не оскаржена.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2017р. по справі № 816/852/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2017 р.