Справа № 814/142/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/142/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді : Бойка А.В.,
суддів: Димерлія О.О.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
20.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ), в якому, з урахуванням збільшення 20.04.2017 року позовних вимог, просив: визнати протиправними дії відповідача щодо утримання податку з доходів фізичних осіб з належного позивачу грошового забезпечення за період з 1 квітня 2016 року по 29 квітня 2016 року; стягнути з військової частини НОМЕР_1 недоотримане грошове забезпечення за вказаний період в розмірі 1834,49 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання податку з доходів фізичних осіб з належного ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі 1674,37 грн. та стягнено з відповідача на користь позивача недоотримане майно в розмірі 1674,37 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 22.06.2017 року військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також не повним з`ясуванням судом обставин справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на листи Державної податкової служби України від 02.08.2012 року №10980/5/17-1116 та ДФС України від 02.11.2015 року №25373/5/99-99-17-02- 01-16, згідно яких після звільнення військовослужбовець втрачає свій статус, а тому законодавчі підстави для компенсації податку на доходи фізичних осіб відсутні.
У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з мобілізацією 30.01.2015 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу, яку в особливий період проходив у в/ч НОМЕР_1 на посаді помічника командира бригади начальника юридичної групи.

07.04.2016 року наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №141 «Про результати претензійно-позовної роботи за 1 квартал 2016 року у військових частинах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на помічника командира в/ч НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної групи в/ч НОМЕР_1 майора юстиції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. (п.6 Наказу)

29.04.2016 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас відповідно до Указу Президента України №115/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15».

04.07.2016 року постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №814/965/16, яку ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 року залишено без змін, визнано протиправним та скасовано пункт 6 наказу №141 «Про результати претензійно-позовної роботи за 1 квартал 2016 року у військових частинах оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність під час проходження військової служби на посаді помічника командира в/ч НОМЕР_1 - начальника юридичної групи ОСОБА_1 .

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №50 12.12.2016 року скасовано п.6 наказу від 07.04.2016 року та здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача за квітень 2016 року без врахування скасованого дисциплінарного стягнення.

Відповідно до цього наказу ОСОБА_1 нараховано 9302,07 грн., з яких: надбавка за виконання особливо важливих завдань 687,30 грн., премія 4611,02 грн., щомісячна грошова винагорода 4003,75 грн.

21.12.2016 року ОСОБА_1 перераховано на картковий рахунок 7488,17 грн. недоплаченого грошового забезпечення.

Не погоджуючись з утриманням з перерахованого грошового забезпечення за квітень 2016 року податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1674,37 грн. та військового збору в сумі 139,53 грн. ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , дійшов висновку, що здійснюючи у грудні 2016 року розрахунки з позивачем за квітень 2016 року відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення у розмірі 1674,37 грн., оскільки станом на квітень 2016 року ОСОБА_1 мав право на цю компенсацію і він не втратив її на момент фактичної сплати коштів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про помилковість такого висновку Миколаївського окружного адміністративного суду, посилаючись на те, що суму податку з фізичних осіб утримано з ОСОБА_1 правомірно, оскільки він не є військовослужбовцем, у зв`язку з чим йому не передбачено компенсації податку з доходів фізичних осіб йому відповідно до вимог пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 та роз`яснення Державної фіскальної служби України від 02.11.2015 року №25373/5/99- 99-17-02-01-16.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 (далі - Порядок).

Згідно пункту 2 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення в/ч НОМЕР_1 обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, та обставина, що станом на грудень 2016 року ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки у грудні 2016 року, відповідач здійснював остаточній розрахунок ще за квітень 2016 року, який він зі своєї вини своєчасно не зробив.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що дисциплінарне стягнення на позивача було накладено вищестоящим командуванням, що виключає вину військової частини у несвоєчасному розрахунку з позивачем, як такі, що не впливають на спірні правовідносини.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (військова частина-польова пошта НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко
Суддя: О.О. Димерлій
Суддя: О.В. Єщенко