Справа № 802/1028/17-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1028/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Сапальової Т.В. Боровицького О. А.

за участю:

секретарів судового засідання: Бондаренко С.А., Ременяк С.Я.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стріт Спорт Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Стріт Спорт Україна» (ТОВ «Стріт Спорт Україна») звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (ГУДФС у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2017 року №.

28 липня 2017 року Вінницький окружний адміністративний суд прийняв постанову про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представники позивача про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що працівниками ГУДФС у Вінницькій області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Стріт Спорт Україна» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Сейтон Груп" за період грудень 2016 року, за результатами якої складено акт від 16 травня 2017 року №421/1401/40258128.

За результатами проведеної перевірки податковим органом виявлено порушення п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ Стріт Спорт Україна занижено податок на додану вартість на суму 382 920 грн. та занижено позитивне значення між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за грудень 2016 року на суму 382 920 грн..

На підставі акта перевірки, 08 червня 2017 року ГУДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 382 920 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі у сумі 95 730 грн.

Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржив його до Вінницького окружного адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що первинними документами, що містяться в матеріалах справи підтверджується реальність господарських операцій, а тому податкове повідомлення-рішення відповідача прийнято не обґрунтовано, без урахування усіх обставин що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 198.1 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно ст. 198.2 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, податкова накладна є документом, який підтверджує включення покупцем податку на додану вартість в ціну товару та сплату або обовязок сплатити його продавцю.

Стаття 198.6 Податкового кодексу України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.

Пункт 187.1 ст.187 ПК України визначає, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пункт 201.10 ст.201 ПК України визначає, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Так, Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996/ХІV (Закон №996) визначає правові засади регулювання, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. У розумінні даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону №996 передбачено, що первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частинами другою та третьою статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 грудня 2016 року між ТОВ Стріт Спорт Україна (замовник) та ТОВ "Сейтон груп" (виконавець) укладено договір надання послуг №14 відповідно до умов якого виконавець зобовязується надати послуги замовнику відповідної якості, а замовник зобовязується прийняти їх та здійснити оплату. Предметом договору є послуги порошкового фарбування металевих виробів, збирання пакування виробів. Оплата послуг проводиться у національній грошовій одиниці на розрахунковий рахунок виконавця на підставі акту надання послуг протягом 5 робочих днів. Загальна сума Договору визначається у розмірі 2297520,00 грн., в т.ч. ПДВ.

На підтвердження виконання вказаних послуг ТОВ "Сейтон Груп", позивачем надано наступні документи: акт №15 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 21.12.16 р.; дилерський контракт від 31.03.2016р.; податкову накладну №2102 від 21.12.2016 р. Також, надані платіжні доручення №219 від 22.02.2017р., виписки із банківського рахунку №4727 за період з 01.12.2016 р. по 31.03.2017 р. про часткову оплату послуг.

Так, в судовому засіданні директор ТОВ «Стріт Спорт Україна» ОСОБА_2 підтвердив той факт, що на сьогоднішній день оплата за надані ТОВ "Сейтон Груп" послуги в повній мірі ними на сплачена, пояснивши це тим, що він намагався в телефонному режимі звязатись із представниками ТОВ "Сейтон Груп" стосовно оплати, однак за відсутності звязку це виявилось неможливим.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 198.2 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

Таким чином, оскільки ТОВ «Стріт Спорт України» не виконано умов договору в частинні оплати послуг, що свідчить про відсутність понесення позивачем витрат за договором про надання ТОВ "Сейтон груп" послуг, а відтак колегія суддів дійшла висновку про безпідставність формування позивачем податкового кредиту.

За таких обставин, укладений договір між позивачем та його контрагентом суперечить актам цивільного законодавства, не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків та свідчить про відсутність понесення витрат на виконання умов договору та створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України вказує, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 липня 2017 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Стріт Спорт Україна" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6