Справа № 814/1636/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2017 р. Справа № 814/1636/17

м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 ,
доВійськової частини НОМЕР_1 ,
треті особи за участю: представника позивача: Прутян О.А. представника відповідача: Саламатін О.В. представника третьої особи: Раповий І.М.Міністерство оборони України,
провизнання протиправними дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа Міністерство оборони України з вимогами визнати протиправними дії військової частини у відмові в задоволенні його рапорту від 12.04.17 про розірвання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного 23.10.15 Міністерством оборони України з ним на підставі пункту «з» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтував тим, що командування військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходить військову службу, систематично не дотримується умов контракту, а саме без його згоди він був переведений на іншу посаду до іншої військової частини НОМЕР_2 , яка в свою чергу залучила позивача до безпосередньої участі в Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей в оперативно-тактичному угрупуванні «Маріуполь», що контрактом не передбачено. Під час відправлення в зону АТО та протягом трьох місяців безпосередньо його перебування в зоні АТО, позивача не забезпечили вогнепальною зброєю, індивідуальними засобами захисту (каска, бронежилет, аптечка), а також не забезпечено каріматом, спальним мішком та іншим. З 1 січня 2017 року не виплачуються грошові за безпосередню участь в антитерористичної операції. Відповідач самоусунувся і до цього часу нічого не зроблено для підготовки та видачі позивачу посвідчення учасника бойових дій. У зв`язку з переїздом на нове місце проходження військової служби не виплачено підйомну допомогу. Не забезпечено формою та іншою амуніцією. Допущені інші суттєві порушення умов контракту.
Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що обставини, викладені позивачем, не відповідають дійсності. З військовослужбовцем своєчасно було проведено розрахунки щодо грошового утримання, він був забезпечений військової формою та амуніцією. Крім того, враховуючи, що Указом Президента України №1126-VII «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено проведення часткової мобілізації, що в свою чергу мало наслідком настання особливого періоду. Відповідно до ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» наведено вичерпний перелік підстав, за якими можливе звільнення військовослужбовця з військової служби під час дії особливого періоду, при цьому така підстава для звільнення з військової служби як «у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця)».
Третя особа Міністерство оборони України, підтримала позицію відповідача, просила в задоволенні позову відмовити.
Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.
23 жовтня 2015 року ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 Контракт на проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки.
12 квітня 2017 року, ОСОБА_3 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про розірвання контракту та звільнення з військової служби, на підставі пункту «з» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ч.8 ст.4 Закону, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Таким чином, законодавство чітко пов`язує настання особливого періоду з оголошенням мобілізації.
Враховуючи, що Указами Президента України від 17.03.14 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», від 06.05.14 №454/2014 «Про часткову мобілізацію», від 21.07.14 №607/2014 «Про часткову мобілізацію», від 14.01.15 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» було оголошено мобілізацію, з 17.03.14 в Україні розпочався особливий період.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону», ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період не завершується процесом мобілізація, а й охоплює воєнний час та частково післявоєнний час.
Обставинами, які стали причиною оголошення часткових мобілізацій та запровадження особливого стану стали: 1) збройна агресія Російської Федерації (ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»); 2) проведення антитерористичної операції (Указ Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.14 №405/2014)
Відповідно до ст.1 Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
До цього часу Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видався, а антитерористична операція не завершена.
Враховуючи, що в теперішній час не припинились обставини, які стали причинами введення особливого періоду, тимчасово окуповані території не звільнені, антитерористична операції не завершена, необхідно погодитись з відповідачами, що в теперішній час особливий період не завершений.
Частиною 8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачений вичерпний перелік підстав для звільнення військовослужбовця з військової служби. Серед підстав для звільнення військовослужбовця під час особливого періоду, така підстава, як у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця п. «з» ч.6 ст.26 Закону не передбачена.
Необхідно врахувати, що зазначений пункт «з» ч.6 ст.26 Закону під час дії особливого періоду не застосовується.
Таким чином, відповідач правомірно відмовив в задоволенні рапорту позивача про розірвання контракту про проходження військової служби.
В задоволенні позову відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. В задоволенні позову відмовити.
2. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 17.10.17
Суддя В.В. Біоносенко