Справа № 539/1396/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 р.Справа № 539/1396/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.08.2017р. по справі № 539/1396/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Дудка Максима Васильовича, Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Усенко Олени Анатоліївни , Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Шила Вадима Анатолійовича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Дудка Максима Васильовича, інспектора роти № 4 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП лейтенанта поліції Усенко Олени Анатоліївни, інспектора роти № 3 батальйону УПП у м.Рівне ДПП лейтенанта поліції Шила Вадима Анатолійовича, в якому просив суд:

- скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Дудок М.В. серії БР № 684612 від 23.05.2017 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн.;

- скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Усенко О.А. серії БР № 426716 від 23.05.2017 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 1321 КУпАП у виді штрафу 510 грн.;

- скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції Шило В.А. серії АР № 122200 від 23.05.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 22.05.2017 року інспектор роти № 6 батальйону № 2 УПП у м.Києві ДПП лейтенантом поліції Дьяченко Русланом Анатолійовичем о 23 год. 00 хв. було винесено постанову серії БР № 891252 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу 510 грн., який ним сплачено 26.05.2017 року, за те, що він керуючи транспортним засобом, порушив правила дорожнього перевезення великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами на дорозі Київ-Чоп 22 км. Після чого інспектор дозволив йому рухатися далі за маршрутом та повідомив, що протягом всього маршруту його вже ніхто не притягне до відповідальності за це адміністративне правопорушення.Однак, незважаючи на те, що працівник поліції дозволив йому завершити маршрут 23.05.2017 року близько 00 год. 15 хв. на автодорозі Київ-Чоп 78 км. інспектор роти № 4 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП лейтенант поліції Дудок М.В. повторно виніс постанову серії БР №684612 про притягнення його до адміністративної відповідальності за те ж саме правопорушення у вигляді штрафу 510 грн. за ст. 132-1 КУпАП. Після винесення постанови працівник поліції дозволив йому завершити маршрут.Через 2 години 45 хв. 23.05.2017 року о 3 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Чоп на 230 км. інспектор роти № 4 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП лейтенант поліції Усенко О.А. повторно винесла постанову серії БР № 426716 про притягнення його до адміністративної відповідальності за те ж саме правопорушення у вигляді штрафу 510 грн. за ст. 132-1 КУпАП, та знову працівник поліції дозволив йому завершити маршрут.Ще через 50 хв. 23.05.2017 року о 3 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Чоп 268 км. інспектор роти № 3 батальйону УПП у м.Рівне ДПП лейтенант поліції Шило В.А. повторно виніс постанову серії АР №122200 про накладення на нього адміністративної відповідальності за те ж саме правопорушення у вигляді штрафу 510 грн. за ст. 132-1 КУпАП. Працівник поліції дозволив йому завершити маршрут.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Скасовано постанову інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Дудок М.В. серії БР №684612 від 23.05.2017 року про накладення на - ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.

Скасовано постанову інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Усенко О. А. серії БР №426716 від 23.05.2017 року про накладення на - ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.

Скасовано постанову інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Рівне ДПП лейтенанта поліції Шило В.А. серії АР № 122200 від 23.05.2017 року про накладення на - ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управлінням патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, апелянт просить постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08 серпня 2017 року скасувати в частині задоволених позовних вимог до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Дудка Максима Васильовича, інспектора роти № 4 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП лейтенанта поліції Усенко Олени Анатоліївни про скасування постанов про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 23.05.2017 та від 23.05.2017 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14, ч. 2 ст. 29, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1.3, 2.1 Г, 22.5, 22.6 Правил дорожнього руху, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, п. 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, ст.ст. 132-1 283, 284, 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ч. 1 ст. 69, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує, що позивач, знаючи про допущене ним правопорушення та ігноруючи як Правила дорожнього руху так і Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами прослідував далі по своєму маршруту, хоча повинен був здійснити всі необхідні дії для усунення правопорушення, повернутися до місця завантаження та отримати Дозвіл на перевезення великогабаритного вантажу або отримати його в підрозділі Національної поліції за місцем знаходження, однак позивачем цього зроблено не було. За таких обставин, винесення інспекторами УПП у м. Житомирі повторної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення на території другої області, на думку апелянта, є правомірним.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що постановою інспектора роти батальйону № 2 УПП у м. Києві лейтенанта поліції Дьяченка Р.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22.05.2017 серії БР № 891252 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.Підставою для прийняття постанови слугувало те, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_1 22.05.2017 року о 23:00 год. на 22 км. а.д. Київ-Чоп порушив правила перевезення великогабаритних вантажів - п. 22.5 ПДР. Постанова була винесена відповідачем на місці зупинки без складання протоколу. Суму штрафу визначену цією постановою позивачем сплачено 26.05.2017 року, на підтвердження чого ним надано до матеріалів справи копію відповідної квитанції.

Позивач продовжив перевезення вантажу за маршрутомпостановою інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Дудка М.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23.05.2017 серії БР № 684612 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Підставою для прийняття постанови слугувало те, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_1 23.05.2017 року о 00:15 год. на 78 кмавтодороги Київ-Чоп з причепом KassbohrerD17B,рухався з порушенням правил перевезення великогабаритних та великовагових транспортних засобів - перевозив комбайн MDW E-527 без відповідного дозволу Національної поліції України, та з вимкненими проблисковими маячками оранжевого кольору, чим порушив п. 22.5 ПДР. Постанова була винесена відповідачем на місці зупинки без складання протоколу.

Позивач продовжив перевезення вантажу за маршрутом та постановою інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції Усенко О.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23.05.2017 серії БР № 426716 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Підставою для прийняття постанови слугувало те, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_1 23.05.2017 року о 03:00 год. на 236 км автодороги Київ-Чоп з причепом KassbohrerD17B, рухався з порушенням правил перевезення великогабаритних та великовагових транспортних засобів - перевозив комбайн MDW E-527 без відповідного дозволу Національної поліції України, чим порушив п. 22.5 ПДР. Постанова була винесена відповідачем на місці зупинки без складання протоколу.

Позивач продовжив перевезення вантажу за маршрутом та постановою інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Рівне ДПП лейтенанта поліції Шила В.А. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23.05.2017 серії АР № 122200 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Підставою для прийняття постанови слугувало те, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом VOLVO FH 12, номерний знак НОМЕР_1 23.05.2017 року о 03:50 год. на 268 км автодороги Київ-Чоп з причепом KassbohrerD17B, порушив правила перевезення великогабаритних та великовагових транспортних засобів без узгодження з органами Національної поліції України, чим порушив п. 32.1, п. 22.5 ПДР. Постанова була винесена відповідачем на місці зупинки без складання протоколу.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії інспекторів поліції Дудок М.В., Усенко О.А., Шило В.А., які притягнули ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і наклали на нього адміністративне стягнення у вигляді по 510 гривень штрафу є не правомірними, оскільки саме за це ж порушення правил по ст.132-1 КУпАП на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення, а двічі притягнення до адміністративної відповідальності за одне й теж саме правопорушення не передбачено.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ст.132-1 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, відповідно до положень пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями, зокрема ст.132-1 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 132-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, щорухтранспортнихзасобів, навантажень на вісь, загальнамасаабогабаритиякихперевищуютьнорми, встановленідержавними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеномуКабінетомМіністрівУкраїни.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разіперевезеннявантажів з перевищеннямгабаритнихабоваговихобмеженьобов'язковим документом (окрімзазначених у частині 2 даноїстатті) є дозвіл, якийдає право на рухавтомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїздвеликовагових (великогабаритних) транспортнихзасобів, якщоперевищенняваговихабогабаритнихобмежень над визначенимизаконодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306.

Пунктами 22.5 та 22.6 ПДР встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.

Згідно п. 4 Правилпроїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю;- перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно п.п.3,15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Згідно п.20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пп.пп.4-8 п.4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п.2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт вимірювання транспортного засобу позивача, за результатами якого встановлено, що габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, що давало б підстави віднести транспортний засіб, яким керував позивач, до великогабаритного. Однак, враховуючи, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не заперечує факт вчинення ним виявленого відповідачами порушення, спірним питанням у даній справі є правомірність повторного притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог ст. 132-1 КУпАП до завершення позивачем маршруту.

Згідно ч. 1 ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Як вже було зазначено, пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При цьому, пунктом 25 Правил визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Згідно ч. 1 ст. 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках.

Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного порядку для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

Після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу із зазначенням:

дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові особи, яка приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку;

найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора;

адреси місця зберігання транспортного засобу;

посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи: особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, два свідки, а також водій і страховий комісар у разі їх присутності.

До акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за можливості додається фотографія транспортного засобу, що підлягає тимчасовому затриманню, і перелік речей, які перебувають у ньому.

У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у разі неможливості усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, поліцейський проводить тимчасове затримання транспортного засобу, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В даному випадку, транспортний засіб позивача не був затриманий та після прийняття постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач продовжив рух по визначеному маршруту, що призвело до притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за одне й те саме порушення - відсутність дозволу на участь у дорожньому русі,тричі.

Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені у справі обставини та беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасування постанов від 23.05.2017 серії БР №684612 та серії БР №426716 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 08.08.2017р. по справі № 539/1396/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2017 р.