Справа № 725/2105/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/2105/17

Головуючий у 1-й інстанції: Скуляк І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

10 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправної та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 17.05.2017 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом в якому просив: визнати протиправними дії начальника Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_3, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності; скасувати постанову у справі про правопорушення митних правил №0506/40800/17 від 05.05.2017 про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за ст. 485 МК України.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.07.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2017 інспектором відділу митного оформлення №1 п/п "Порубне-Сірет" митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці Державної фіскальної служби в Чернівецькій області ОСОБА_4 відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №0506/40800/17.

Згідно вказаного протоколу, під час здійснення митного контролю ОСОБА_2, який рухався на транспортному засобі марки "BMW 530", реєстраційний номер НОМЕР_1 з України до ОСОБА_5, інспектором, згідно інформації програмно-інформаційного комплексу "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС ДМСУ було встановлено порушення позивачем митних правил.

А саме, 28.08.2016 громадянин ОСОБА_2 ввіз на митну територію України через п/п "Порубне-Сірет" Чернівецької митниці ДФС легковий автомобіль марки "BMW 530", реєстраційний номер НОМЕР_1 в режимі тимчасового ввезення в термін до 1 року з використанням паспорта громадянина ОСОБА_5 №, виданого на ім'я Malaciuc Alexanndru.

Згідно поданого до митного контролю закордонного паспорта №051396686, виданого 02.07.2012 органами ОСОБА_5 на ім'я Malaciuc Alexanndru та пред'явленого під час проведення митних формальностей закордонного паспорта громадянина України ЕЕ2777370, виданого 14.07.2008 на ім'я ОСОБА_2, останній є однією і тією ж особою.

Таким чином, під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України особа надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

05.05.2017 постановою по справі про порушення митних правил №0506/40800/17 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 1 526 484 грн.

Судом також встановлено, що під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки "BMW 530", реєстраційний номер НОМЕР_1 позивач надав паспорт громадянина ОСОБА_5.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності, а постанову Чернівецької митниці ДФС від 05.05.2017 винесено з дотриманням вимог чинного законодавства і підстави для її скасування відсутні

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 377 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України) вказано, що товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України (ч.1).

Товари, зазначені у частині першій цієї статті, що ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу, підлягають обовязковій сертифікації у випадках, встановлених законодавством для підприємств. Документи, що засвідчують відповідність таких товарів вимогам технічних регламентів та національних стандартів, подаються органам доходів і зборів під час митного оформлення цих товарів з метою вільного обігу та уповноваженим органам під час їх державної реєстрації в Україні (ч.2).

Ввезені громадянами на митну територію України для вільного обігу товари, зазначені у частині першій цієї статті, що підлягають державній реєстрації уповноваженими органами України, забороняється відчужувати або передавати у володіння, користування чи розпорядження іншим особам до здійснення державної реєстрації цих товарів (ч. 3).

З метою запобігання незаконному обігу транспортних засобів на території України між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та державними органами з безпеки дорожнього руху здійснюється автоматизований обмін інформацією про транспортні засоби, що перетинають державний кордон України, стосовно митного оформлення та державної реєстрації таких транспортних засобів (ч. 4).

Статтею 485 МК України вказано, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, з об'єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв'язок між діянням та наслідками.

Пунктом 1ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III вказано, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001, Закону України від 21.01.1994 "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.

Станом на 28.08.2016 у позивача був наявний як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина ОСОБА_5.

Згідно матеріалів справи, позивач вважає себе нерезидентом, оскільки вже тривалий час проживає на території ОСОБА_5, де має власне житло. Крім того він, як громадянин ОСОБА_5, займається підприємницькою діяльністю на території Болгарії.

Згідно довідки голови правління ЖБК - 39, позивач дійсно зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, проте за вищевказаною адресою не проживає.

Положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII, п. 17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №185, а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201 встановлено, що документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Згідно матеріалів справи, позивачем не надано суду жодних належних доказів, які підтверджують факт постійного проживання позивача за кордоном.

Разом з тим, згідно відомостей УДМС України в Чернівецькій області №5810, позивач не звертався до вказаної установи із питанням виходу його з громадянства України.

Пунктом 50 ч. 1 ст. 4 МК України містить визначення, що резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що враховуючи відсутності у позивача документів, які підтверджують його постійне місце проживання на території ОСОБА_5, позивач являється резидентом і зобов'язаний дотримуватися митних правил встановлених для громадян (резидентів) України та у даному випадку при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу повинен сплатити усі необхідні митні платежі. Вказане спростовує доводи позивача зазначені в апеляційній скарзі.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що при наявності паспортів двох держав - України та ОСОБА_5, громадянин України (резидент) ОСОБА_2 свідомо подав саме паспорт громадянина ОСОБА_5 як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов'язкових платежів були спрямовані дії позивача, що підтверджує наявність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст. 485 Митного кодексу України.

Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 27.06.2017 у справі №К/800/21387/17 (№725/6187/16-а).

Крім того, посилання позивача на Конвенцію між Урядом України і Урядом ОСОБА_5 про уникнення подвійного оподаткування та попередження ухилень від сплати податків стосовно доходу і капіталу (ратифіковано Законом N 586/97-ВР від 21.10.97) є неправомірними, оскільки дана Конвенція поширюється на податки на доход та капітал,

що стягуються від імені Договірної Держави, і не регламентує митні процедури при ввезені транспортних засобів на територію України її громадянами.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст.485 МК України підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова про порушення митних правил №0506/40800/17 від 05.05.2017 є правомірною та не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7