Справа № 335/7029/17
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7029/17 2-а/335/320/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжя ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжя ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив наступне.

01.06.2017 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 756286 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Так, в постанові зазначено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ОСОБА_3, н.з. АР 9528 СА, 01.06.2017 року о 21 год. 14 хв. на 475 км автошляху Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя здійснював рух без увімкнених фар ближнього світла, чим порушив п. 19.1 „а ПДД України.

Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, проте раніше у судовому засіданні надали пояснення та підтримали позовні вимоги на підставах, викладених у адміністративному позові, просять суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідачі не з'явилися, документів які б підтверджували поважні причини неявки у судове засідання не надали, повідомлені належним чином. В матеріалах справи знаходяться письмові заперечення інспектора Курнос В.Ю., згідно яких останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 01.06.2017 року серії БР № 756286 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 01.06.2017року о 21 години 14 хвилин, на 475 км а/ш Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, водій керуючи транспортним засобом в темну пору доби здійснював рух без увімкнених фар ближнього світла, чим порушив п. 19.1. «а», та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 756286 від 01.06.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2017 року вбачається, що до постанови додається відео, інших доказів, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 здійснював рух в темну пору доби не зазначено, а також зазначені докази не надані Відповідачем і суду.

З оглянутого диску із відеозаписом, який долучив до матеріалів справи відповідач, вбачається, що вказаний автомобіль було зупинено приблизно о 20 годині 20 хвилин та на вулиці було світло, що суперечить часу, який зазначено у постанові про адміністративне правопорушення (21 год. 14 хв.).

Пунктом 19.1 „а ПДР України передбачено, що водій у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинен ввімкнути такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водія за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Згідно до п. 1.10 ПДР України, темна пора доби це частина доби від заходу до сходу сонця, недостатня видимість видимість дороги в напрямку руху менш 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

01.06.2017 року за сонячним календарем по координатам м. Запоріжжя сонце зайшло о 20 годині 30 хвилин 39 секунд, що підтверджується витягом із сайта http://voshod-solnca.ru. А позивача було зупинено приблизно о 20 годині 20 хвилин, тобто до заходу сонця. Крім того, свідок ОСОБА_4, яка під час зупинення транспортного засобу перебувала в автомобілі, підтвердила, що на вулиці було світло, видимість дороги в напрямку руху була значно більша, ніж 300 м.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 порушив п. 19.1. «а» ПДР України.

Відтак, оскільки, як встановлено, позивач ОСОБА_1 здійснював рух не в темну пору доби, на вулиці було достатньо природного освітлення, видимість була значно більша, ніж 300 м, що підтверджено вищевикладеним, вмикати ближнє світло фар не було необхідності, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а отже постанова серії БР № 756286 від 01.06.2017 року про накладення адміністративного стягнення на позивача підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1, відповідачем зібрано не було, постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем в судове засідання надано не було, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжя ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 756286 від 01 червня 2017 року, складену інспектором роти № 2 батальйону № 4 УПП у м. Запоріжжя ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ю.В.Геєць