Справа № 803/1650/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року № 876/10540/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача Бірука В.Я.,

представника відповідача Микулика В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Державна служба України з безпеки на транспорті звернулась до суду з позовом до ТзОВ «Реконбуд», яким просила стягнути з відповідача в дохід державного бюджету України кошти в сумі 25935,29 грн., що еквівалентно 897,60 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що під час проведення габаритно-вагового контролю було встановлено, що транспортним засобом, який використовувався відповідачем на підставі договору оренди, було здійснено перевезення вантажу з навантаженням на здвоєну вісь 23,3 тонни при нормативно допустимому навантаженні 16 тонн. Твердження відповідача про порушення процедури та методики зважування, на думку суду, спростовуються наданими позивачем поясненнями та письмовими доказами. Тому суд дійшов висновку, що контролюючий орган згідно з розрахунком плати за проїзд великовагових та або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування правомірно та обґрунтовано нарахував відповідачу плату за проїзд в сумі 897,60 євро (25935,29 грн.). Тобто відповідальність за дотримання вимог транспортного законодавства покладено саме на особу, яка на законних підставах володіє транспортним засобом, в даному випадку на відповідача. Також суд відхилив доводи відповідача про те, що відповідальність за заподіяну шкоду під час перевезення вантажу повинен нести водій ОСОБА_3, оскільки, на думку суду, лише правочин про відчуження або передачу у користування (найм) транспортного засобу може бути належним доказом вибуття його із законного володіння позивача. А у спірному випадку між ФОП ОСОБА_4 і ТзОВ «Реконбуд» був укладений правочин про надання в оренду транспортного засобу, отже, саме відповідач як юридична особа несе повний тягар відповідальності за транспортний засіб, а не водій. А оскільки ТзОВ «Реконбуд» плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в добровільному порядку не сплачено, суд дійшов висновку про наявність підстав для її стягнення.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає наступне. Співробітники Управління Укртрансбезпеки у Волинській області протиправно здійснили зупинку, перевірку і зважування транспортного засобу на пересувному пункті габаритно-вагового контролю, оскільки не було встановлено будь-яких тимчасових знаків, що дають можливість учасникам дорожнього руху ідентифікувати пункт габаритно-вагового контролю. А встановлений на причепі автомобіля перевіряючих знак «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету, а не тимчасовим знаком, передбаченим Правилами дорожнього руху та Порядком здійснення габаритно-вагового контролю, і встановлюється лише для регулювання перехресть доріг. Також відповідач зазначає, що акт, у якому вказувалось про відсутність дозволу на рух автомобільними дорогами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень був безпідставно складений відразу після зупинки автомобіля та перевірки документів у водія, оскільки даний акт ґрунтувався лише на відомостях товарно-транспортної накладної, згідно якої перевозився вантаж масою брутто 24,8 т, що не перевищує нормативні показники. Наведене підтверджується чеком зважування транспортного засобу, проведеного о 09 год. 58 хв., тобто після складання зазначеного акту, що є грубим порушенням порядку здійснення габаритно-вагового контролю. Також перевіряючі всупереч вимогам законодавства не видали водієві довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та необґрунтовано склали акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. При цьому, в акті перевірки та розрахунку плати за проїзд суб'єктом, що перевіряється (платник), було вказано ОСОБА_4, а на момент подачі даного позову до суду позивач самовільно виправив у розрахунку платника з ОСОБА_4 на ТзОВ «Реконбуд», що є грубим порушенням норм чинного законодавства. Також відповідач наголошує, що при зважуванні визнаються фактична маса автомобіля та навантаження на його вісь (осі). Однак всупереч вимогам Порядку здійснення габаритно-вагового контролю зважування транспортного засобу відбувалося у русі, а оскільки перевозився рідкий вантаж - відходи вугілля (шлак), який є рухомим під час руху автомобіля, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля і це змінює розподіл навантаження на осі, що не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень. При цьому, відсутня будь-яка інформація щодо порядку здійснення зважування, а саме, якими вагами, у русі чи у статичному стані, у сукупності чи кожна вісь окремо, яким чином враховувався рідкий стан вантажу, а позивач не надав жодних інших документів, в яких би було зазначено, яким чином було здійснено зважування транспортного засобу. Крім того, всупереч вимогам законодавства співробітники Управління Укртрансінспекції у Волинській області здійснили габаритно-ваговий контроль без присутності співробітників відповідних підрозділів органів внутрішніх справ. Також відповідач вказує, що між ТзОВ «Реконбуд» та ОСОБА_3 був укладений цивільно-правовий договір (договір підряду) на перевезення вантажу, отже, останній є самозайнятою особою, а тому повинен самостійно нести встановлену законом відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 12.05.2016 року на 40 км + 500 м автомобільної дороги Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне» співробітники Управління Укртрансінспекції у Волинській області здійснили зупинку та провели габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки IVECO Trakker AD410T44, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 та перебуває в користуванні ТзОВ «Реконбуд» на підставі укладеного між ними договору оренди від 01.02.2016 року № 1.

За результатами перевірки та зважування даного транспортного засобу були складені акт перевірки і акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0006432, в яких було зафіксовано факт перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень навантаження на здвоєну вісь 23,3 тонн при допустимих 16 тонн. В зв'язку з виявленням даного порушення також був складеним розрахунок № 1 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким ОСОБА_4 було нараховано плату за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 897,60 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, становить 25935,29 грн.

Листом від 27.05.2016 року № 10/16 Управління Укртрансінспекції у Волинській області повідомило ФОП ОСОБА_4 про розгляд зазначених вище матеріалів 06.06.2016 року, на що остання листом від 01.06.2016 року повідомила, що усі транспортні засоби, які належать їй на праві приватної власності, передані в оренду іншим суб'єктам господарювання, зокрема, автомобіль марки IVECO Trakker AD410T44, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ТзОВ «Реконбуд», а також надала копію договору оренди транспортного засобу від 01.02.2016 року № 1.

З врахуванням наведеного Управління Укртрансінспекції у Волинській області листом від 07.06.2016 року № 38/16 повідомило ТзОВ «Реконбуд» про розгляд справи на 20.06.2016 року, на що відповідач листом від 14.06.2016 року № 40 вказав про відсутність правових підстав його прибуття на розгляд даної справи.

Листом від 23.06.2016 року № 682/24/-16 Управління Укртрансбезнеки у Волинській області повторно повідомило ТзОВ «Реконбуд» про розгляд справи 11.07.2016 року, у відповідь на що відповідач листом від 01.07.2016 року № 42 просив відкласти розгляд справи на 14.07.2016 року.

Однак листом від 07.07.2016 року № 772/24-16 Управління Укртрансбезнеки у Волинській області відмовило у задоволенні даного клопотання ТзОВ «Реконбуд», зазначивши, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються не пізніше двох місяців з дня їх виявлення.

За результатами розгляду зазначених вище матеріалів Управління Укртрансбезнеки у Волинській області винесло постанову від 11.07.2016 року № 015679, якою до ТзОВ «Реконбуд» застосовано адміністративного-господарський штраф в сумі 1700,00 грн., та припис № 028989 про зобов'язання відповідача усунути виявлені порушення.

Зазначені рішення Управління Укртрансбезнеки у Волинській області надіслало на адресу ТзОВ «Реконбуд» листом від 12.07.2016 року № 797/24-16, які відповідач отримав 15.07.2016 року.

Також листом від 06.10.2016 року № 1562/20-16 Управління Укртрансбезнеки у Волинській області повідомило ТзОВ «Реконбуд» про наявність у нього заборгованості із плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 897,60 євро (25935,29 грн.).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача вказаної суми, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 року № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Відповідно до п. 3 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2011 року № 30 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з нормами п. 4 даних Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

А згідно з п. 22.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється, зокрема, рух транспортних засобів та їх составів з фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т). Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно до пп. 4 п. 1 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 4 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. п. 14, 15 цього Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до змісту наведених норм для перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень обов'язковим документом є відповідний дозвіл, виданий компетентними уповноваженими органами та/або документ про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. При цьому, транспортний засіб вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: для транспортних засобів та їх составів з фактичною масою понад 40 т; навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22. Безпосередньо габаритно-ваговий контроль транспортних засобів здійснюється органами Укртрансбезпеки та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Територіальні органи Укртрансінспекції здійснюють державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства, норм і стандартів на автомобільному транспорті шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі), а також здійснюють габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування із застосування вимірювального і зважувального обладнання, яке перебуває у справному стані та пройшло повірку (метрологічну атестацію), на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Також як правильно зазначив суд першої інстанції, плата за проїзд великовагового транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на перевезення вантажу автомобільними дорогами загального користування, а відповідальність за порушення вимог вказаних вище норм законодавства несуть саме автомобільні перевізники.

Як зазначено вище, 12.05.2016 року співробітники Управління Укртрансінспекції у Волинській області здійснили зупинку та провели габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки IVECO Trakker AD410T44, який перебуває в користуванні на умовах оренди ТзОВ «Реконбуд», і за результатами перевірки та зважування транспортного засобу було встановлено факт перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень навантаження на здвоєну вісь 23,3 тонн при допустимих 16 тонн, внаслідок чого були складені акт перевірки та розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що перевірка і зважування транспортного засобу була проведена посадовими особами компетентного органу державної влади, на підставі, в порядку та у спосіб, встановлені законодавством, і під час перевірки були встановлені зазначені вище порушення, які зафіксовані і підтверджені належним чином.

Щодо тверджень відповідача про порушення вимог законодавства, допущені співробітниками Управління Укртрансінспекції у Волинській області при здійсненні зупинки, перевірки та проведенні габаритно-вагового контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Зокрема, відповідач вказує, що співробітники Управління Укртрансбезпеки у Волинській області протиправно здійснили зупинку, перевірку і зважування транспортного засобу на пересувному пункті габаритно-вагового контролю без встановлення тимчасових знаків, що дають можливість ідентифікувати пункт габаритно-вагового контролю, а встановлений на причепі їх автомобіля знак «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету, а не тимчасовим знаком.

Колегії суддів не бере до уваги цих доводів з наступних підстав.

Так, відповідно до пп. 9 п. 2 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю» пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Відповідно до п. 8.2 «Правил дорожнього руху» тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

Також відповідно до п. 2.4-1 цих Правил на місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

При цьому, в даних Правилах не міститься конкретного визначення поняття тимчасового дорожнього знаку, але із самої назви слідує, що це будь-які знаки, визначені цими Правила, які встановлюються тимчасово.

Також наведеними нормативно-правовими актами не встановлено, яким саме тимчасовим дорожнім знаком повинне бути позначене місце здійснення габаритно-вагового контролю, а на думку колегії суддів, цей знак повинен забезпечувати належне функціонування пункту контролю, зокрема, можливість своєчасно зупиняти транспорті засоби. Крім того, Правилами дорожнього руху не встановлено окремого дорожнього знаку «Пункт (місце) здійснення габаритно-вагового контролю».

Доводи відповідача про те, що акт, у якому вказувалось про відсутність дозволу на рух автомобільними дорогами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень був складений відразу після зупинки автомобіля та перевірки документів у водія (в акті вказано час його складення 09 год. 57 хв.), а згідно з чеком зважування транспортного засобу було проведене о 09 год. 58 хв., колегія суддів також не бере до уваги, оскільки в даному акті зазначено час початку проведення перевірки, а зазначене в ньому навантаження на здвоєні осі 23300 кг відповідає навантаженню, встановленому під час зважування автомобіля, зафіксованому у зазначеному чеку, що свідчить про остаточне оформлення цього акту вже після зважування.

Також колегія суддів вважає безпідставними і не бере до уваги доводи відповідача про те, що здійснення габаритно-вагового контролю зважування транспортного засобу відбувалося під час його руху, що не дає можливості з достовірністю встановити перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а також відсутня будь-яка інформація щодо порядку здійснення зважування, оскільки такі твердження не підтверджені жодним доказом, зокрема, водій транспортного засобу не вказував жодного зауваження з цього приводу в акті перевірки.

Крім того, колегія суддів враховує надане позивачем до матеріалів свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки від 09.07.2015 року № 34-00/3506, згідно з яким не встановлено жодних обмежень для використання даних ваг виробництва «CHEKLODE FREEWEIGH» (Великобританія), отже, як правильно вказав суд першої інстанції, проходження повірки даним вагами свідчить про їх відповідність метрологічним та технічним вимогам та підтверджується відповідними документами, що в свою чергу спростовує доводи відповідача про несправність вимірювальної техніки та відсутності документів на таку техніку.

Щодо доводів відповідача про те, що у спірному випадку перевізником є не ТзОВ «Реконбуд», а водій ОСОБА_3, який безпосередньо здійснював перевезення вантажу на підставі укладеного між ними цивільно-правового договору підряду,тобто є самозайнятою особою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до п. 1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Форма товарно-транспортної накладної затверджена в додатку 7 до даних Правил, в якій обов'язковою для заповнення графою є, зокрема, графа «Автомобільний перевізник».

Як вбачається з наявної в матеріалах справи товарно-транспортної накладної від 11.05.2016 року № 05, дослідженої під час зазначеної вище перевірки, нею було оформлено перевезення вантажу, замовником і вантажоодержувачем якого було ТзОВ «Рівненський завод будівельних матеріалів», вантажовідправником ТзОВ «Євро-Енерго-Альянс», в графі «Автомобільний перевізник» вказано ТзОВ «Реконбуд», а «Водій» - ОСОБА_3

Таким чином, у правовідносинах щодо перевезення зазначеного вантажу автомобільним перевізником виступало саме ТзОВ «Реконбуд», а не водій ОСОБА_3, який на підставі укладеного з відповідачем договору підряду від 01.05.2016 року № 33 лише надавав ТзОВ «Реконбуд» послуги (виконував роботи) з перевезення вантажів, однак відповідно до умов даного договору не набув статусу та обов'язків автомобільного перевізника, отже, не може нести будь-якої відповідальності, встановленої саме для перевізників.

Щодо посилання відповідача на ту обставину, що в акті перевірки та розрахунку спірної плати платником було вказано ОСОБА_4, а на момент подачі позову до суду позивач самовільно виправив у розрахунку платника з ОСОБА_4 на ТзОВ «Реконбуд», колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, вантажний автомобіль марки IVECO Trakker AD410T44, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 справді належить ОСОБА_4 на підстав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і саме на підставі даного документа в акті перевірки та розрахунку плати за проїзд було вказано саме її.

Однак в процесі розгляду матеріалів зазначеної перевірки на підставі письмових пояснень та показів, наданих ОСОБА_4, було встановлено, що відповідно до договору оренди транспортного засобу від 01.02.2016 року № 1, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) і ТзОВ «Реконбуд» (орендар), орендодавець передала в користування орендаря вказаний транспортний засіб на термін до 31.12.2016 року, а також, як зазначено вище, відповідач згідно з товарно-транспортною накладною від 11.05.2016 року № 05 виступав автомобільним перевізником.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до п. п. 27, 31, 31-1 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю» якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що Управління Укртрансінспекції у Волинській області на підставі належних та достатніх доказів встановило суб'єкта господарювання, який повинен нести відповідальність за вказане порушення, а саме ТзОВ «Реконбуд».

А враховуючи несплату ТзОВ «Реконбуд» в добровільному порядку плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для її стягнення з відповідача.

Також колегія суддів вважає, що Управління Укртрансінспекції у Волинській області правильно здійснило розрахунок даної плати, а відповідач не надав жодних зауважень чи спростувань до такого розрахунку.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі № 803/1650/16 за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реконбуд» про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький
Ухвала складена в повному обсязі 13.10.2017 року