Справа № 591/2232/17
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/2232/17
Провадження № 2-а/591/380/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона 07.10.2013 року народила сина ОСОБА_3. З серпня 2016 року вони переїхали до м. Суми і згідно довідки від 16.08.2016 року № та № взяті на облік внутрішньо переміщеної особи. До 01.08.2016 року отримувала державну допомогу сім»ям з дітьми, тобто виплату при народженні дитини і догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за попереднім місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. З серпня 2016 року у м. Суми почала отримувати по 130 грн., так як їй було відмовлено у зв»язку з пропуском строку для звернення до відповідача зо отриманням державної допомоги сім»ям з дітьми, а тому просить суд зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити суми державної допомоги сім»ям з дітьми у повному розмірі за період з серпня 2014 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 07.10.2016 року.

Позвачка, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 соціального захисту населення Сумської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю і пояснила суду що відсутні підстави для нарахування та виплати суми державної допомоги сім»ям з дітьми, а тому просить суд в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову:

Згідно ч.1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов»язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (надалі Закон) передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред»явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, подається заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Зазначені положення кореспондуються із вимогами пунктів 10, 11 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім»ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001року №1751 (надалі Порядок).

Судом при розгляді справи встановлено, що з 16.08.2016 року Позивач та її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи (довідки № НОМЕР_1, НОМЕР_2). Чоловік позивачки зареєстрований з 31.05.2016 року (довідка №) та, як уповноважений представник сім»ї, отримує щомісячну адресну допомогу з 16.08.2016року по 15.02.2017року, з 16.02.2017року по 15.08.2017 року.

Встановлено також, що Позивач 31.08.2016 року звернулася до департаменту за призначенням допомоги при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та за допомогою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 29.09.2016 року №12 Позивачу було відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини у звязку з тим, що на дату звернення до департаменту пройшло більше 12 місяців після народження дитини, а також після припинення виплати допомоги та дозволено призначити державну соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 31.08.2016 року.

Зі змісту пред»явлених позовних вимог вбачається, що Позивач ставить питання щодо визнання протиправним рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини і допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з серпня 2014 року з одночасним зобов»язанням призначити та виплатити вищезазначені грошові кошти.

Відповідно до статті 11 Закону, пункту 12 Порядку передбачено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Пунктом 13 Порядку передбачено, що виплата допомоги поновлюється у разі коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною звернулась протягом 12 місяців після припинення виплати допомоги.

Син позивача народився 07 жовтня 2013 року, виплату допомоги в управлінні соціального захисту населення міста Антрацит припинено з 01 серпня 2014 року, а звернення Позивача надійшло до департаменту 31 серпня 2016 року, тому право на отримання допомоги при народженні було втрачено після спливу вищезазначеного строку за її призначенням.

Суд звертає увагу, що закон не встановлює право суду або іншого суб»єкта вирішувати питання щодо поновлення строків звернення за призначенням допомоги при народженні дитини та не передбачає жодних виключень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2017року по справі №761/6063/17 року, у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014року у справі №263/831/14-а, а також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.05.2016 року у справі №206/556/13-а (копії додаються).

Відповідно до Порядку розділ «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014року №208.

Так, відповідно до абзацу 8 п. 13 Порядку передбачено, що особам, які на 30 червня 2014 року мали право на отримання допомоги при народженні дитини у розмірі, встановленому на першу дитину, після досягнення дитиною двох років на наступні 12 місяців призначається щомісячна допомога у розмірі 130 гривень.

Тобто, аналізуючи вищезазначене, слід звернути увагу, що позивачем заявлений період, який взагалі не є спірним, так як законодавецем не передбачено отримання допомоги після 01.07.2014 року, призначення допомоги можливо після отримання допомоги при народженні дитини.

Питання призначення усіх видів соціальних допомог внутрішньо переміщеним особам регулюється Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365.

Пунктами 5, 10, 12,15 вищезазначеного Порядку передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування.

Питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам розглядаються комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад. Комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати.

Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату.

31.08.2016 року Позивачка звернулась до департаменту з заявою про призначення допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також з заявою про призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які перемістились із тимчасово окупованої території, яка адресована голові комісії по розгляду заяв громадян.

Рішенням комісії (протокол від 29.09.2016 року №12) Позивачці відмовлено в призначенні державної допомоги сім»ям з дітьми, а саме: при народженні дитини у зв»язку з тим, що на дату звернення до департаменту пройшло більше 12 календарних місяців після народження дитини, а також після припинення виплати допомоги та дозволено призначити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 31.08.2016 року, тобто з дати звернення.

Відповідно до п. 9.2, 9.3 вищезазначеної Інструкції припинення виплати (зняття з обліку) здійснюється на підставі заяви отримувача допомоги або запиту особової справи Управління за новим місцем його проживання (реєстрації), а у разі неможливості отримати особову справу та Довідку-атестат допомога продовжується (призначається) за фактичним місцем проживання її отримувача на підставі електронної справи, отриманої від державного підприємства «Інформаційно-обчислюваний центр Міністерства соціальної політики України».

Листом від 31.08.2016 року №33 департаментом зроблено запит особової справи ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення міста Антрацит, а також до Державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністрерства соціальної політики України». 06.09.2016року департаментом отримано з ДП «Інформаційно-обчислювальний центр Міністрерства соціальної політики України» електронну справу Позивача. Надалі, справа з відповідними документами була передана на комісію по розгляду заяв громадян з питання призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, як то обумовлено Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам і як наслідок комісією було прийнято рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини та призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 31.08.2016 року.

Статею 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об»єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Дискримінація - це порушення прав людини, заборонене цілою низкою обов»язкових для виконання документів в області прав людини. Термін «дискримінація» має точне визначення і стале значення в міжнародному праві. Комітет ООН з прав людини - незалежний експертний орган, що спостерігає за виконанням Міжнародного Пакту про громадянські та політичні права, роз»яснив, що в пакті цей термін включає: «будь-яку відмінність, виключення, обмеження або перевагу, за ознакою раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних або інших поглядів, національного або соціального походження, майнового положення, народження або іншої обставини, і яка має на меті або як наслідок, знищення або применшення визнання, використання або здійснення всіма особами, на рівних можливостях, всіх прав і свобод».

Таким чином, дискримінацією є відповідні обмеження прав та свобод осіб, які створюють перешкоди у їх реалізації.

В контексті наведеного, рішення комісії по розгляду заяв громадян з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не є дискримінаційним, оскільки ґрунтується та прийняте відповідно до визначеного законом порядку, а відтак не містить ознак дискримінації, що відповідно є підставою для висновку про відсутність дискримінації позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 7-9, 11, 69-71,159-163, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено відповідно до ст. 186 КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10-ти днів з дня проголошення постанови, або протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 17 жовтня 2017 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.