Справа № 465/5871/16-а
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.10.2017 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання виплатити підвищення до пенсії дитині війни та стягнення морально шкоди, -

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання виплатити підвищення до пенсії дитині війни та стягнення морально шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що вона являється дитиною війни у звязку з чим їй на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 01.01.2006 року повинна виплачуватись щомісячна грошова допомога у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач виплачував належне їй підвищення не в повному розмірі. Вважає, що посилання відповідача на постанови Кабінету Міністрів України, якими протиправно зменшено встановлений законом розмір підвищення до пенсії через відсутність коштів у державному бюджеті є необґрунтованими та такими, що порушують її право на соціальний захист.

Просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і невиплати їй підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по день звернення з позовом з урахуванням проведених виплат, а також нараховувати і виплачувати в подальшому (довічно); стягнути з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 об»єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив в задоволенні позову відмовити, розглядати справу без його участі. Окрім того, подав до суду заперечення на адміністративний позов в якому вказав, що законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Постановами Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України» та від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» встановлені розміри пенсійних виплат дітям війни. Рішенням Конституційного суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена законність повноважень Кабінету Міністрів України встановлювати розміри пенсійних виплат. Вказує, що положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підлягають застосуванню тільки до вступу в законну силу Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2011 №745, тобто до 23.07.2011. Крім цього, зазначив, що підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень у тому числі органів державної влади.

Статтею 1 Закон України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється дитиною війни.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції до 1 січня 2015 року) - дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 34 Розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набув чинності з 1 січня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме: у частині першій статті 6 цього Закону слова «у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни» замінено словами «у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, з 1 січня 2015 року дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У висновках п.п.2.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду №20-рп/2011 від 26.12.2011р., зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» (в редакції від 24 квітня 2014 року), дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «;Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Як вбачається з представленого позивачем листа Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова від 26.07.2016 №126-к/8 (а.с.10) саме у вказаному розмірі і виплачується позивачу надбавка до пенсії як дитині війни.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування і невиплати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобовязання нарахувати і виплатити позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 17 04.2016 року по день звернення з позовом з урахуванням проведених виплат, а також нараховувати і виплачувати в подальшому (довічно) є безпідставними, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім цього, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди є похідними від вимог про визнання дій відповідача протиправними, то суд приходить до висновку, що такі задоволенню також не підлягають.

Разом з тим, за загальним правилом перебіг звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у межах яких вчинаються певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

При зверненні до суду позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не наведено поважних причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із даним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, суд приходить до висновку про те, що частину позовних вимог позивача за період з 09.07.2007р. по 16.04.2016р. включно слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 161-163, 167 КАС України,

постановив:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова в частині визнання бездіяльності протиправною, зобовязання виплатити підвищення до пенсії дитині війни за період з 17.04.2016 року по день звернення з позовом, стягнення моральної шкоди відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про зобовязання виплатити підвищення до пенсії дитині війни за період з 09.07.2007р. по 16.04.2016р. залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя Мартьянова С.М.