Справа № 814/1673/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1673/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Димерлія О.О., Федусика А.Г.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю представника відповідача Руснакової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, Миколаївського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

07.12.2010 року ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління МВС України в Миколаївській області, Миколаївського РВ Управління МВС України в Миколаївській області про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним та скасування наказів від 08.11.2010р. №133, від 05.11.2010р. №745, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2011р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.08.2016р. касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2011р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року вказану вище позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача в судове засідання та не повідомлення про причини неявки.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_2 08.09.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної ухвали було грубо порушено норми процесуального права та неналежним чином повідомлено про дати судових засідань, в зв'язку із чим, просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 року та направити справу до суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача та дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції посилався на те, що позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, повторно (т.б. 21.09.2016р., 10.11.2016р., 12.12.2016р.) не з'явився у судове засідання та про причини своєї неявки суд не повідомив.

Проте, колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, не може повністю погодитись з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, після закінчення підготовчого провадження.

А згідно зі змісту вимог ч.ч.1,3 ст.33 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками - повідомленнями. Повістки надсилаються особам, які беруть участь у справі, рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою) або кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами або шляхом надіслання тексту повістки телефонограмою (факсом, електронною поштою).

Крім того, як вбачається з положень ч.5 ст.33 КАС України, у разі, якщо фізична особа, яка бере участь у справі (в даному випадку позивач), діє через представника і суд не вважає її особисту участь обов'язковою, він може направити повістку лише представникові.

Як слідує зі ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Так, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної ухвали суду 1-ї інстанції від 12.12.2016р., винесеної в порядку письмового провадження, позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду нібито з підстав повторної неявки позивача, повідомленого належним чином, у судові засідання 21.09.2016р., 10.11.2016р. та 12.12.2016р.

Однак, разом з тим, як вже було зазначено вище, апеляційний суд вважає такий висновок необґрунтованим і передчасним та, в свою чергу, зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 звернувся з даним адміністративним позовом до окружного суду ще 07.12.2010 року.

При цьому, слід звернути увагу на те, що в даному позові позивач фактично оскаржує протиправні дії Управління МВС України в Миколаївській області, пов'язані із його незаконним звільненням в листопаді 2010р. з органів внутрішніх справ.

Як видно з матеріалів справи, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2011р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено, але, в подальшому, Вищий адміністративний суд України (майже через 5 років) своєю ухвалою від 03.08.2016р. задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_2, скасував вищевказані судові рішення окружного і апеляційного суду та направив дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, суд касаційної інстанції не повідомляв та не викликав позивача в судове засідання, а також не направляв останньому копію вказаної вище ухвали від 03.08.2016р., яку, позивач, в свою чергу, фактично отримав в суді 1-ї інстанції тільки 06.09.2017р. і в той же день, ознайомившись з матеріалами справи, дізнався і про спірну ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.12.2016р. (копію якої він також до 06.09.2017р. не отримував) та вже 08.09.2017р. оскаржив її в апеляційному порядку.

Стосовно ж фактів неприбуття позивача в судові засідання суду 1-ї інстанції, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено матеріалами справи, дана справа надійшла з ВАС України до Миколаївського окружного адміністративного суду - 19.08.2016р., після чого ухвалою судді від 23.08.2016р. була призначена у відкритому судовому засіданні на 21.09.2016р. 10.30.

При цьому, копію вказаної вище ухвали від 23.08.2016р. було направлено на зазначену у позові адресу реєстрації позивача 25.08.2016р., але вже 06.09.2012016р. (т.б. через 11 днів) остання була повернута на адресу суду у зв'язку з неотриманням її позивачем та закінченням терміну зберігання.

Далі, як видно з матеріалів справи, в 10 год. 30 хв. 21.09.2016р. судове засідання суду 1-ї інстанції фактично не відбулось (журнал с/з відсутній) у зв'язку із неявкою обох сторін та в той же день, судом, в порядку письмового провадження, винесено ухвалу про відкладення розгляду справи знову ж таки на 21.09.2016р. о 10 год. 30 хв.

При чому, дана ухвала була направлена по пошті знову на адресу реєстрації позивача (хоча в позові був вказаний і номер його мобільного телефону) 23.09.2016р. та 04.10.2016р. (т.б. через 11 днів) повернута на адресу суду у зв'язку з неотриманням її позивачем та закінченням терміну зберігання.

В подальшому, як встановлено судовою колегією, 21.09.2016р. звичайно ж повторне судове засідання не відбулося (журнал с/з відсутній), але 03.10.2016р. суд своєю ухвалою виправив технічну помилку (описку) в своїй попередній ухвалі від 21.09.2016р., а саме зазначив, що судове засідання призначене на 21.09.2016р. відкладається не на 21.09.2016р., а на 18.10.2016р.

При цьому, копія вказаної ухвали від 03.10.2016р. про виправлення помилки була направлена по пошті на адресу реєстрації позивача 03.10.2016р., але вже 09.10.2016р. (т.б. через 6 днів) була повернута на адресу суду у зв'язку з неотриманням її позивачем та закінченням терміну зберігання.

Далі, як видно з матеріалів справи, об 11 год. 00 хв. 18.10.2016р. судове засідання суду 1-ї інстанції фактично не відбулось, сторони не з'явились, журнал с/засідання не складався та відповідна ухвала про відкладення розгляду справи не виносилася.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься копія судової повістки про виклик сторін в судове засідання на 10.11.2016р., яка нібито була направлена на адресу позивача ще 21.10.2016р. поштою, але вже 09.11.2016р. (т.б. через 18 днів) була повернута на адресу суду у зв'язку з неотриманням її позивачем та закінченням терміну зберігання.

З наявного у справі журналу судового засідання від 10.11.2016р. видно, що в судове засідання 10.11.2016р. прибув представник відповідача, позивач же знову не з'явився, в зв'язку із чим, розгляд справи знову було відкладено, але чомусь на 10.03.2016р., хоча з ухвали від 10.11.2016р., винесеної за наслідками даного судового засідання, видно, що розгляд перенесено на 12.12.2016р.

При цьому, копія вказаної ухвали від 10.11.2016р. була направлена по пошті на адресу позивача 11.11.2016р., але вже 22.11.2016р. (т.б. через 11 днів) була повернута на адресу суду у зв'язку з неотриманням її позивачем та закінченням терміну зберігання.

Проте, як слідує з матеріалів справи, о 12 год. 10 хв. 12.12.2016р. судове засідання суду 1-ї інстанції фактично також не відбулось, обидві сторони знову не з'явились і журнал с/засідання не складався.

Однак, разом з тим, суд 1-ї інстанції, врахувавши подане через канцелярію письмове клопотання відповідача, в той же день, т.б. 12.12.2016р., вже в порядку письмового провадження виніс ухвалу, якою, в свою чергу, залив даний позов без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевказані обставини, судова колегія, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позивач фактично без поважних причин не прибув лише в одне судове засідання - 10.11.2016р., в інші ж рази (т.б. 21.09.2016р., 18.10.2016р., 12.12.2016р.) - судові засідання фактично не відбувались у зв'язку з неприбуттям обох сторін та неналежним повідомленням позивача і його представника (адреса і телефони якого були наявні у справі).

Отже, висновок суду першої інстанції про належне повідомлення позивача про дату, час, і місце судового розгляду справи та його повторну неявку без поважних причин в судові засідання не відповідає дійсності та суперечить наведеним вище нормам КАС України.

До того ж, при прийнятті остаточного рішення по даній апеляційній скарзі, судова колегія вважає за необхідне зазначити й про те, що відповідно до ч.1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована 11.09.1997р.), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Окрім того, у відповідності до приписів ч.1 ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Аналогічні положення з цього приводу містяться і в ст.55 Конституції України, якою, в свою чергу, передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, судова колегія приходить до висновку про порушення судом 1-ї інстанції норм процесуального права при прийнятті судового рішення, а тому, відповідно до ст.204 КАС України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню до того ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.195,196,199,204,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року - скасувати та направити дану справу №814/1673/16 до суду 1-ї інстанції - для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.О. Димерлій

А.Г. Федусик