Справа № 816/1090/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 р.Справа № 816/1090/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О. за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2017р. по справі № 816/1090/17

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.03.2017 №10 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу в сумі 1 700,00 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2017р. зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення № 10 від 29.03.2017 року про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про рекламу в сумі 1 700 грн. прийняте відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» і, що позивач без поважних причин пропустив строк для оскарження вказаного рішення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм процесуального та матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим в установленому законом порядку в ЄДР, про що свідчить запис від 28.08.2013 № 2 021759 та є платником єдиного податку ІІ групи відповідно до свідоцтва від 12.09.2013 серія Б №785291.

В межах здійснення зареєстрованих видів господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 надає в оренду належний йому рекламний засіб - білборд, що розташований по проспекту Полтавському, біля будинку, 15, м. Кременчук для розміщення рекламної інформації на замовлення рекламодавців.

03.03.2017 року відносно реклами лазерних процедур (салон краси Ірина), яка була розміщена на білборді, належному ФОП ОСОБА_3 (юридична адреса 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Сущинського, 15), головним спеціалістом відділу контролю у сферах захисту споживачів, реклами, антитютюнового законодавства був складений протокол №11 за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами, а саме:

- реклама лазерних процедур не містить тексту попередження такого змісту: Самолікування може бути шкідливим для вашого здоров'я, що повинно займати не менше 15 відсотків площі всієї реклами, чим порушено п. 4 ст. 21 Закону України Про рекламу;

- зміст реклами лазерних процедур справляє враження про те, що лікувальний ефект від застосування лазерних процедур є гарантованим, чим порушено п. 6 ст. 21 Закону України Про рекламу.

07.03.2017 року відповідач прийняв рішення №11 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, а 10.03.2017 року листом №01-27/1041 повідомив салон краси Ірина (рекламодавець) про розгляд справи про порушення вимог законодавства про рекламу 28.03.2017 о 10:00 год. в приміщенні ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області та зобов'язав надати до Управління в термін до 28.03.2017 наступні документи: оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії свідоцтва про державну реєстрацію, макету замовлення, документальне підтвердження вартості виготовлення та розповсюдження реклами (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), а також надати письмові пояснення з приводу виявленого порушення.

Окрім того, листом від 10.03.2017 за №01-27/1046 відповідач зобовязав ФОП ОСОБА_3 надати до Управління в термін до 28.03.2017 наступні документи: оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії свідоцтва про державну реєстрацію або витягу з ЄДРПОУ, макет замовлення та документальне підтвердження вартості виготовлення та розповсюдження реклами (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), письмові пояснення з приводу виявленого порушення. Позивача попереджено, що у разі ненадання документів до нього будуть застосовані штрафні санкції.

23.03.2017 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до відповідача з письмовим запитом, в якому просив надати документи про проведення щодо нього заходу державного нагляду (контролю) та повідомити про те, який саме захід державного нагляду (контролю) у формі огляду був проведений (плановий чи позаплановий).

28.03.2017 року за відсутності ФОП ОСОБА_3 відбулося засідання ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області стосовно справи про порушення законодавства про рекламу і за наслідками розгляду справи було вирішено:

1. Прийняти рішення про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_3 за неподання інформації щодо вартості виготовлення та розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними повноважень, відповідно до ч.6 ст. 27 Закону України "Про рекламу";

2. ФОП ОСОБА_3 повторно направити лист про необхідність надання інформації щодо вартості виготовлення та розповсюдження реклами.

Рішенням №10 від 29.03.2017 року ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, органу державної влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ним передбачених Законом України Про рекламу повноважень, на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1 700,00 грн.

29.03.2017 року вказане рішення направлено на юридичну адресу позивача, яке повернулося до ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області у зв'язку з неврученням з відміткою засобу поштового зв'язку за закінченням терміну зберігання.

14.04.2017 року позивачу повторно направлено лист №0127/1622, яким повідомлено про прийняте рішення про накладення штрафу від 29.03.2017 №10 та запропоновано надати до 27.04.2017 - оригінали (для огляду) та належним чином засвідчені копії свідоцтва про державну реєстрацію або витягу з ЄДРПОУ, макет замовлення та документальне підтвердження вартості виготовлення та розповсюдження реклами (договори, акти виконаних робіт, рахунки, платіжні документи), а також надати письмові пояснення з приводу виявленого порушення. Окрім того, позивача повідомлено, що розгляд справи про порушення вимог законодавства про рекламу відбудеться 27.04.2017 о 10:30 в приміщенні ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області.

Зазначений лист позивач не отримав і цей лист повернуто відповідачу за закінченням терміну зберігання.

Не погоджуючись із рішенням від 29.03.2017 №10 про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідач порушив процедуру розгляду питання про накладення штрафу, чим позбавив позивача права на захист, що є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами регулює Закон України Про рекламу від 03.07.1997 №270/96-ВР (надалі Закон №270/96-ВР).

Відповідно до абз. 1 частини першої статті 26 Закону №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до ч.6 ст.27 Закону України Про рекламу за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 4 статті 27 Закону №270/96-ВР передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу (далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку визначено, що цей Порядок регулює питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що штрафи відповідно до статті 27 Закону України "Про рекламу" накладаються у таких розмірах: сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, її виготовлення та/або розповсюдження.

Відповідно до п. 14 Порядку, Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, відповідно до вимог цього Порядку, відповідач повинен був повідомити позивача про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду справи, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день і вправі був розглянути таку справу за відсутності позивача у разі своєчасного його повідомлення про місце і час розгляду справи і, якщо від позивача не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, як підтверджено матеріалами справи, відповідач листом від 10.03.2017 року №0127/1046 лише зобов'язав позивача надати в термін до 28.03.2017 року відповідні документи, надати письмові пояснення та попередив позивача, що у разі ненадання документів до нього будуть застосовані штрафні санкції.

Отже, в порушення п. 14 Порядку позивач належним чином не був повідомлений про місце і час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Окрім того, в порушення пункту 16 Порядку, відповідач без належного повідомлення позивача про місце і час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, за відсутності позивача 29 березня 2017 року розглянув справу і прийняв рішення № 10 про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про рекламу.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, порушуючи вимоги Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу та не дотримуючись процедури розгляду питання про накладення штрафів, без повідомлення позивача про місце і час розгляду справи та за його відсутності, розглянув справу та прийняв спірне рішення, чим фактично позбавив позивача права на захист, що є підставою для задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта, що 10.03.2017 року листом №01-27/1041 повідомлено салон краси Ірина про розгляд справи про порушення вимог законодавства про рекламу, а тому він вважає, що позивач також був повідомлений про розгляд такої справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний лист адресований до салону краси Ірина, а не позивачу.

Окрім того, твердження апелянта, що позивач без поважних причин пропустив строк для оскарження вказаного рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Пунктом 18 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу передбачено, що за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пунктом 19 Порядку встановлено, що рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та позовної заяви, рішення № 10 від 29 березня 2017 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу позивач не отримував і лише 15.06.2017 року він разом позовною заявою про стягнення штрафу у розмірі 1700 грн. отримав таке рішення.

З даним позовом до суду позивач звернувся 07.07.2017 року, тобто в межах місячного строку з дня отримання спірного рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права, що обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2017р. по справі № 816/1090/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі з 13.10.2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6