Справа № 766/10738/17
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/10738/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Стас Л.В.
Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 24 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, без врахування до стажу роботи служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого та половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахування вказаних періодів роботи.

В обґрунтування позову зазначено, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням вказаних періодів є протиправною, оскільки не відповідає вимогам закону, міжнародно-правовим нормам та принципу рівності суддів.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 липня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Херсонське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що приписи ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають виключний перелік посад, які зараховуються у стаж роботи суді, до яких не входить робота на посаді слідчого та строк навчання у вищому навчальному закладі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, у травні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою про перерахунок призначеного їй розміру довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням половини строку навчання в Одеському держаному університеті ім. І.І. Мечникова, та роботи на посаді слідчого в СВ Комсомольського РВВС м. Херсон.

Листом від 20.06.2017 року за №104/Р-1 їй було відмовлено у задоволенні такої заяви, з посиланням на те, що період роботи на посаді слідчого в ОВС та строк навчання у вищому навчальному закладі, згідно приписів ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не входять до стажу роботи суді.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що не врахування відповідачем при визначенні позивачу розміру щомісячного грошового утримання суді у відставці, періоду навчання у вищому навчальному закладі та роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ є неправомірним та суперечить вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 21 та ст. 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.8 ч.4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 ст. 47 вказаного Закону).

Враховуючи, що у період з 01.09.1987 по 17.10.1989 роки позивач навчалась на юридичному факультеті Одеського держаного університеті ім. І.І. Мечникова за денною формою навчання, з 11.05.1993 по 06.06.1995 роки займала посаду слідчого СВ Комсомольського РВВС м. Херсону, з 20.05.1996 по 03.10.2016 роки працювала суддею Дніпровського районного суду м. Херсона та Херсонського міського суду Херсонської області, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що стаж роботи ОСОБА_4 дає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від грошового утримання судді на відповідній посаді, відповідно до ч.3 ст.138 Закону України " Про судоустрій та статус суддів".

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, отже правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду України Херсонської області від 24 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В. Стас

І.О. Турецька