Справа № 713/1218/17
Суддя: Пилип'юк І. В.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/1218/17
Провадження №2-а/713/98/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Вівчарюка Мирослава Володимировича, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Вівчарюка М.В., про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

У позові вказував, що 18.07.2017 року рекомендованим листом (через його родичів) отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.06.2017 року серії АР №232038, винесену відповідачем.

Згідно цієї постанови на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 500,00 грн. У постанові зазначено, що адміністративне стягнення накладається на нього згідно ст.126 ч.1 КУпАП у зв'язку з тим, що він нібито 18.06.2017 року, в 03.40 год. в смт. Берегомет по вул. Кармелюка керував транспортним засобом «Ауді А-6», номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія та реєстраційних документів. Викладеного у постанові не вчиняв, жодних документів, які б стосувалися цього правопорушення 18.06.2017 року, ні в будь-який інший час (постанов, протоколів тощо) йому для підпису та ознайомлення ніхто не надавав, документи для перевірки ніхто у нього не вимагав, працівники поліції на вул. Кармелюка його не зупиняли.

Оскаржувану постанову вважає необґрунтованою та незаконною оскільки 18.06.2017 року, біля 01.30 год. зателефонував знайомий ОСОБА_5 і попросив відвезти з вул. Будівельна у смт. Берегомет додому. Через 15 хвилин під'їхав за ним і вони поїхали по вул. Будівельна. За ними їхав автомобіль з включеним дальнім світлом фар. Зупинився праворуч дороги по вул. Будівельній, пропустити автомобіль, який рухався за ним. Вказаний автомобіль майже порівнявся з ними і також зупинився. З нього вийшов чоловік, підійшов до автомобіля і тоді побачив, що він був у поліцейській формі. Невідомий не представився і нічого не пояснюючи, не вимагаючи надати для перевірки документи, сказав вийти з автомобіля. Він не зрозумів такої вимоги і запитав чому. Не пояснюючи причин, чоловік у поліцейській формі знову сказав вийти з автомобіля. Завагався і чоловік у поліцейській формі не попереджаючи ні про що наставив на нього пістолет. Вийшов з автомобіля, на його вимогу надати пояснення, на нього чоловік у поліцейській формі надів кайданки. У поліцейському автомобілі був поліцейський ОСОБА_6 На поліцейській машині у кайданках повезли у поліцейську дільницю у смт. Берегомет і працівники поліції стверджували, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Але щонайменше за п'ять днів до цього моменту не вживав речовин, які б містили спирт. За кермо автомобіля сів відповідач і разом з ОСОБА_5, який вказане вище бачив та чув, поїхали до поліцейської дільниці. Перебування у поліцейській дільниці (фактично незаконне позбавлення волі) тривало більше години. Після цього працівники поліції запропонували поїхати у Вижницьку ЦРЛ для проходження огляду на стан сп'яніння, погодився. Через 20 хвилин у Вижницькій ЦРЛ троє - він і двоє поліцейських зайшли у фойє приймального покою. Він і Вівчарюк М.В. залишилися чекати у фойє, а ОСОБА_6 зайшов у кабінет, де перебувало двоє людей у білих халатах (чоловік та жінка). ОСОБА_6 був там 20 хвилин і про щось просив їх. Він це чув, оскільки між ними були лише одні двері, а місцями розмова за дверима була голосною. Після цього сказали зайти у кабінет де йому задали лише питання чи бажає пройти огляд на стан сп'яніння. Відповів, що бажає і йому сказали, що може йти. При цьому у нього не вимагали документів, не давали жодних препаратів, колб, тощо, куди б він мав дихати, чи здати інші об'єкти для дослідження. Також не давали будь-яких документів для підпису. З працівниками поліції поїхали у смт. Берегомет до поліцейської дільниці, де стояв автомобіль. Сказав ОСОБА_6 віддати документи, але останній повідомив, що документів не брали (посвідчення водія, техпаспорт). Після цього ОСОБА_6 сказав, що він може їхати, що нічого не потрібно і нічого не буде.

Ніхто з працівників поліції не вимагав у нього документи для перевірки, адже поліція навіть не мала підстав для здійснення такої перевірки. Ніхто з працівників поліції не зупиняв транспортний засіб. Будь-яких порушень ПДР, злочину, адміністративного правопорушення не вчиняв, загрози для себе, для оточуючих не являв. Ніхто не давав і не пропонував підписувати будь-які документи. З працівниками поліції 18.06.2017 року не зустрічався на вул. Кармелюка у смт. Берегомет, і тим більше не керував транспортним засобом без посвідчення водія, реєстраційних документів на вул. Кармелюка, оскільки його у кайданках повезли з вул. Будівельна на вул. Центральна у смт. Берегомет.

Працівники поліції з самого початку діяли незаконно. Адже порушили п.19.2 ПДР та вимоги ст.ст.29, 30, 32, 33, 35-38, 45, 46 ЗУ «Про національну поліцію». Тобто вони порушили принципи законності та верховенства права, які визначені ст.ст.6-8 ЗУ «Про національну поліцію», адже діяли не в межах повноважень, і не в спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

У працівників поліції не було підстав застосовувати поліцейські заходи: перевірки документів особи (які ніхто не вимагав, а постанова є лише інсценуацією); опитування особи; зупинення транспортного засобу (який не зупиняли); вимога залишити місце; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; для застосування кайданок; для застосування зброї (взяття до рук вогнепальної зброї і спрямування її у його бік).

Згідно оскаржуваної постанови, правопорушення нібито вчинено ним у смт. Берегомет Вижницького району. Його транспортний засіб не зареєстрований на території Вижницького району. Місце його проживання зареєстроване у смт. Берегомет. Отже, згідно ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно нього повинна була розглядатися у смт. Берегомет, а не у м. Вижниця по вул. Й. Бурги. Тобто справа розглянута з порушенням вимог КУпАП щодо місця розгляду справи, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 425,00 грн., а у постанові накладено штраф у розмірі 500,00 грн., що не передбачено законом та суперечить ст.33 КУпАП.

У даному випадку посадовими особами не дотримано вимоги ст.19 Конституції України.

Просив поновити строк на оскарження постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.06.2017 року серії АР №232038 та визнати незаконною та скасувати вказану постанову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просив позов задовольнити.

Відповідач - поліцейський СРПП Вижницького ВП Вівчарюк М.В. у судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, причини неявки суду не повідомив, письмового заперечення проти позову не надав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, вивчивши письмові докази по справі, оцінивши повідомлені сторонами обставини своїх вимог та заперечень, на підставі аналізу встановлених фактичних обставин справи і відповідних їм правовідносин, вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного судового рішення про задоволення вимог позивача, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного штрафу може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.18 ч.1 п.2 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом установлено, що постановою поліцейського СРПП Вижницького ВП Вівчарюка Мирослава Володимировича серії АР №232038 від 18.06.2017 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно постанови ОСОБА_2, керував транспортним засобом «Audi А-6», н.з. НОМЕР_1, 18.06.2017 року, о 03.40 год. в смт. Берегомет по вул. Кармелюка без посвідчення водія та реєстраційних документів (свідоцтва про реєстрацію) на автомобіль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 ч.1 КУпАП та до нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 500,00 грн.

Дана постанова винесена без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Копія постанови на місці її винесення позивачем не отримана, а надіслана йому лише 13.07.2017 року, отримана ним 14.07.2017 року, що підтверджується рекомендованим листом №217 та роздруківкою з реєстру поштових відправлень.

Вважаючи протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення від 18.06.2017 року, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Частиною 1 ст.33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.126 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

Отже, справи щодо порушення вимог ч.1 ст.126 КУпАП розглядаються на місці вчинення правопорушення органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до чч.1-3 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Згідно ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із вимогами ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, саме відповідач, як повноважена особа на розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови про накладення адміністративного стягнення, зобов'язаний обґрунтувати правомірність складення оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Враховуючи викладені вимоги законів та встановлені судом обставини Суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем грубо порушено вимоги:

ст.33 КУпАП, оскільки на позивача накладено адміністративне стягнення у більшому розмірі, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.126 КУпАП;

ч.4 ст.258 КУпАП та п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, оскільки адміністративне правопорушення вчинене на вул. Кармелюка в смт. Берегомет, а оскаржувана постанова винесена в м. Вижниця по вул. Йосипа Бурги;

чч.1-3 ст.285 КУпАП, оскільки копія оскаржуваної постанови від 18.06.2017 року надіслана позивачу лише 13.07.2017 року.

За вказаних обставин, Суд вважає, що постанова від 18.06.2017 року винесена відповідачем не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання її протиправною та її скасування.

Всупереч ст.71 КАС України жодних доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем суду не надано.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, Суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Також Суд вважаєу, що позивачу ОСОБА_2 необхідно поновити строк для оскарження постанови поліцейського СРПП Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Вівчарюка М.В. серії АР №232038 від 18.06.2017 року, оскільки пропустив його з поважних причин, а саме через надіслання йому копії оскаржуваної постанови 13.07.2017 року, і отримання її 14.07.2017 року.

На підставі ст.ст.126 ч.1, 247, 265-2, 287-289 КУпАП, керуючись ст.ст.18, 69, 71, 87, 90, 99, 100, 128, 158-163, 167 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк для оскарження постанови поліцейського СРПП Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Вівчарюка Мирослава Володимировича, серії АР №232038 від 18.06.2017 року.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову поліцейського СРПП Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області Вівчарюка Мирослава Володимировича, серії АР №232038 від 18.06.2017 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 500,00 гривень - визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І. В. Пилип'юк