Справа № 210/1876/17
Суддя: Літвіненко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1876/17
Провадження № 2-а/210/96/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

"25" вересня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі :

головуючого - судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Севанян М.Б.

з участю предст. позивача ОСОБА_2

з участю предст. відповідача Кірюшкіної Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 через свого представника за довіреністю, - ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що він переселився з м. Антрацит Луганської області до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та звернувся до співробітників відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Листом щодо призначення пенсії заступника начальника Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №502/03/34 від 03 березня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону №1788-ХІІ не має, так як без надання копії первинних документів не можливо підтвердити достовірність видачі пільгових довідок. Також в цьому листі зазначено, що «Тому було зроблено запит на перевірку пільгової довідки від 17 квітня 2014 року №417, 418, виданої ДП «АНТРАЦИТ» відокремленого підрозділу шахти «Комсомольська» до пенсійного фонду в м. Дружківка Донецької області, для достовірності видачі документів на підставі первинних документів. Надійшла інформація, що згідно даних Державного реєстру ДРСС державний підрозділу шахти «Комсомольська» зареєстрована на території м. Дружківка, але фактично розташоване на не підконтрольній українській владі території, в зв'язку з чим провести перевірку довідок про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії немає можливості»..

Вважає, що дії відповідача щодо відмови в призначення йому на пільгових умовах пенсії є незаконними на підставі того, що надана позивачем уточнююча довідка, яку було видано підприємством, яке залишилося на тимчасово окупованій території України, відповідач вважає незаконною.

Крім того, на підтвердження заявлених вимог в адміністративному позові зазначає, що на момент подачі заяви про призначення пенсії йому на пільгових умовах йому виповнилось повних 52 роки, загальний стаж роботи згідно записів трудової книжки складає більше ніж 21 років; пільговий стаж складає 8 років 9 місяців 11 днів. Отже, наявні всі передбачені чинним законодавством підстави для призначення ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Вважає, що дії відповідача щодо відмови в призначення йому пенсії на пільгових умовах є неправомірними на підставі вимог зазначених в адміністративному позові.

Просить визнати неправомірними дії Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах згідно його заяви на підставі ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Кірюшкіна Г.В. проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв'язку з відсутністю у позивача пільгового стажу необхідного для призначення пенсії, а надані пільгові та уточнюючи довідки не можуть бути доказом та підтвердженням наявності пільгового стажу, оскільки їх достовірність не можливо перевірити, адже архіви знаходиться на не підконтрольній українській владі території.

Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

14 грудня 2016 року позивач особисто подав заяву про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та підтверджуючи документи необхідні для призначення пенсі, що підтверджується пенсійною справою на ім'я позивача дослідженою в судовому засіданні та копія якої залучена до матеріалів адміністративної справи .

Відповідно до листа щодо призначення пенсії заступника начальника Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області №502/03/34 від 03 березня 2017 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону №1788-ХІІ не має, так як без надання копії первинних документів не можливо підтвердити достовірність видачі пільгових довідок . Також в листі відповідача про відмову заначено : «Тому було зроблено запит на перевірку пільгової довідки від 17 квітня 2014 року №417,418, виданої ДП «АНТРАЦИТ» відокремленого підрозділу шахти «Комсомольська» до Пенсійного фонду в м. Дружківка Донецької області, для достовірності видачі документів на підставі первинних документів. Надійшла інформація , що згідно даних Державного реєстру ДРСС державний підрозділу шахти «Комсомольська» зареєстрована на території м. Дружківка, але фактично розташоване на не підконтрольній українській владі території в зв'язку з чим провести перевірку довідок про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії має можливості», що послугувало відмовою в призначенні пенсії позивачу.

Згідно записів в трудовій книжці позивача позивач працював повний робочий день на підземних роботах.

Згідно уточнюючої довідки від 17 квітня 2014 року №417 виданої адміністрацією відокремленого підрозділу «Шахта» Комсомольська» ДП «Антрацит» позивачу підтверджено пільговий час роботи з 22 липня 1986 року по 30 листопада 1995 року та має стаж за Списком №1 в розмірі 8 років 9 місяців 11 днів.

Згідно наданих підтверджуючих документів про період роботи позивача та відповіді відповідача № Б-193 від 30 серпня 2017 року ОСОБА_4 має загальний страховий стаж 24 роки 1 місяць 24 дні.

Отже, судом встановлено, що позивач має пільговий стаж 8 років 9 місяців 11 днів за Списком №1 за час його роботи з 22 липня 1986 року по 30 листопада 1995 року на «Шахта» Комсомольська» ДП «Антрацит», який відповідачу необхідно врахувати для призначення пільгової пенсії за списком №1 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників ( 461-2016-п ), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, а також Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ): - чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Отже , на думку суду, вказаний період роботи позивача з 22 липня 1986 року по 30 листопада 1995 року на «Шахта» Комсомольська» ДП «Антрацит» 8 років 9 місяців 11 днів у повному обсязі підлягає зарахуванню відповідачем до пільгового стажу роботи ОСОБА_4 при призначенні пенсії за списком №1 згідно його заяви.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до приписів ст..45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Як вбачається з матеріалів справи 27 жовтня 2016 року позивачу виповнилося 52 роки, а за призначенням пенсії звернувся 12 грудня 2016 року, тобто до спливу трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, тому пенсія ОСОБА_4 повинна бути призначена з 28 жовтня 2016 року.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Конституції України, Україна є соціальною та правовою державою, де найвищою соціальною цінністю визнається людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека, де права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, де утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, де визнається і діє принцип верховенства права. З урахуванням цього згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім того, згідно з положеннями ч.3 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)…».

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку - незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків - ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: «1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації). Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Слід зазначити, що відповідач неправомірно не зарахував пільговий стаж позивача виключно на тій підставі, що надана позивачем уточнююча довідка, яку було видано підприємством, яке залишилося на тимчасово окупованій території України, слід вважати незаконною. Разом із тим, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5); у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим Порядком передбачено кілька альтернативних способів підтвердження трудового стажу, які можуть бути застосовані в різних ситуація (на підставі інших, ніж трудова книжка, документів або на підставі показань свідків ). У жодному разі не можна дійти висновку, що метою цього Порядку є створення формальних перешкод для реалізації права особи на отримання пенсії. І хоча вимагаючи деякі документи (наприклад, уточнюючу довідку підприємства), органи Пенсійного фонду України переслідують в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, тим не менше органи Пенсійного фонду України, виконуючи свої повноваження повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно (ч.3 ст.2 КАС України) з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки спірні довідки засвідчені печатками підприємств держави України.

Відповідно до приписів ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не застосував жодних з указаних вище правових процедур підтвердження пільгового стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та не врахував, що належний доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової окупації частини території Луганської області.

Суд, вважає, що в даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також пунктами 1, 2, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та перевірити наявність пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці, даних, наявних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також довідки, виданої ДП «Антацит» «Шахта «Комсомольська».

Згідно пенсійної справи на ім'я позивача, яка оглянута в судовому засіданні та копія якої залучена до адміністративної справи, дозволяє суду зробити висновок, що відповідачем безпідставно відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах, оскільки це підтверджено первинними документами згідно діючого законодавства України, а саме це підтверджується записами в трудовій книжці позивача, даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідками про фактично відпрацьований час за списком №1 на «Шахта «Комсомольська» ДП «Антрацит» .

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Керуючись ст.159,160,161,162,163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах згідно його заяви на підставі ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути з Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі апеляційної скарги, з одночасним її поданням до апеляційної інстанції.

Суддя: Н. А. Літвіненко