Справа № 461/5627/17
Суддя: Лялюк Є. Д.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/5627/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Лялюка Є.Д.

з участю: секретаря судового засідання Збожної О.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просить поновити йому строк на оскарження постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1136/20900/17 від 22 травня 2017 року та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вважає оскаржувану постанову незаконною, як в частині дотримання процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду справи та винесення постанови, так і по своїй суті, а саме щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України. Зокрема, вказує, що йому не була надіслана копія протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлення про розгляд такого та не надано можливості надати пояснення з приводу такого. Крім цього, в період час з 27 березня 2017 року по 14 липня 2017 року він перебував за кордоном. Також вказує, що 29 грудня 2015 року його було звільнено з посади директора ТзОВ «АВТОХОЛЛ», тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності як посадова особа вказаного підприємства.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Львівської митниці ДФС від 22 травня 2017 року позивач покликається на те, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо від свого представника ОСОБА_1, яка отримала оскаржувану постанову у відповідь на адвокатський запит, адресований Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції. Протокол про порушення митних правил було отримано його представником у відповідь на адвокатський запит, адресований Львівській митниці ДФС.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у позові та просила такий задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, надав письмові заперечення, в яких вказує, що листи виклики ОСОБА_3 скеровувались за наявною у митниці адресою, тому позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд протоколу. Також вказав, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України, обєктивною стороною якого є заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору, ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, що мало своїм наслідком несплату позивачем митних платежів у сумі 153053,37 грн. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що11 квітня 2017 року Львівською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил №1136/20900/2017 відносно позивача ОСОБА_3, як керівника ТзОВ «АВТОХОЛЛ». Згідно вказаного протоколу, ОСОБА_3 вчинив дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме надав до оформлення органу доходів і зборів, з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, документи, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, а саме дату виробництва транспортних засобів, у звязку із чим сума митних платежів, які мали б бути сплачені при ввезенні на митну територію України трьох транспортних засобів марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», з урахуванням різниці вже сплачених фірмою ТзОВ «АВТОХОЛЛ» митних платежів станом на дати їх розмитнення становить 153053,37 грн.

У відповідності до ч.5 ст.494 МК України, у разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, розяснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, як особі, відносно якої було складено протокол не було розяснено права, що передбачені ст.498 МК України та не повідомлялось про те, що відносно нього був складений протокол, оскільки постанова про притягнення його до відповідальності та повідомлення про розгляд справи містять невірну адресу місця проживання - Волинська область, Ковельський район, с.Колодяжне, вул.Л.Українки, 2А, хоча, як вбачається із відповіді заступника начальника УПМП начальника відділу оперативного реагування Волинської митниці ДФС від 24 травня 2017 року, таким повідомлено Львівську митницю ДФС, що ОСОБА_3 знятий з реєстрації 21 серпня 1998 року, місцем його проживання є м. Стрий, Львівської області.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог ч.7, 8 ст.494 МК України позивачу не було у жодний спосіб вручено протокол про порушення митних правил.

Вищевказаним позивача позбавлено права подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду користуватись юридичною допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення , бути присутнім під час розгляду справи, тобто прав, передбачених ст.498 МК України.

У відповідності до ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що орган доходів та зборів ні до складення протоколу, ні під час його складення, ні при розгляді справи по суті у позивача ОСОБА_3 безпосередньо таких пояснень не відбирав.

У відповідності до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила адміністративне правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, ключовою обставиною, що підлягає зясуванню при розгляді справи про порушення митних правил є не лише факт адміністративного правопорушення, а й винність конкретної особи в його вчиненні.

Суд приймає до уваги, як належні та допустимі, покликання позивача на те, що мотивація оскаржуваної постанови зводиться виключно до встановлення самого факту адміністративного правопорушення, а постанова відносно ОСОБА_3 складено через ті обставини, що згідно даних відповідача такий значиться керівником юридичної особи ТзОВ «АВТОХОЛЛ».

Відповідно до ч.2 ст.459 МК України, субєктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

У відповідності до п.43 ст.4 МК України посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обовязків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

01 січня 2013 року між ТзОВ «АВТОХОЛЛ» (Замовник) та ТзОВ «Західброксервіс» (Виконавець) було укладено договір №6/13 про надання митно - брокерських послуг у відповідності до умов якої виконавець зобовязується представляти інтереси Замовника в митних органах України та здійснювати декларування вантажів, що належать Замовнику, чи якими Замовник має право розпорядження.

У відповідності до п.2.1. вказаного Договору виконавець в межах своєї компетенції за дорученням Замовника представляє інтереси Замовника в митних органах та виконує всі необхідні дії, повязані з підготовкою ВМД, предявлення митному органу документів та вантажу для проведення митного оформлення.

Вищевказаним підтверджується, що позивач ОСОБА_3 жодних документів для митного оформлення особисто до Львівської митниці ДФС не подавав, жодних даних у митну декларацію не вносив та не вчиняв інших дій щодо митного оформлення вказаних в оскаржуваній постанові транспортних засобів, оскільки за митне оформлення в даному випадку був відповідальний митний брокер на підставі договору про надання митно-брокерських послуг.

Сам по собі факт того, що позивач є посадовою особою ТзОВ «АВТОХОЛЛ» не свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а висновки відповідача про те, що саме позивач надав органу доходів та зборів документи, які містять неправдиві відомості не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, з 29 грудня 2015 року ОСОБА_3 був звільнений з посади директора ТзОВ «АВТОХОЛЛ», що стверджується рішенням №12 учасника ТзОВ «АВТОХОЛЛ» від 28 грудня 2015 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Також суд приймає до уваги покликання позивача на те, що станом на момент винесення постанови Львівською митницею ДФС пропущено строки притягнення його до адміністративної відповідальності, що виключає можливість накладення на його адміністративного стягнення.

У відповідності до ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 МК України розглядаються митним органом, то адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду митними органами справи про триваючі порушення митних правил, в тому числі передбачені ст.469, 477-481, 485 цього Кодексу, не пізніше, як через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови Львівської митниці ДФС, дії щодо митного оформлення транспортних засобів, що містять у собі склад адміністративного правопорушення мали місце у 2015-2016 роках.

У відповідності до постанови у справі про порушення митних правил №1136/20900/17 від 22 травня 2017 року підставою для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності стала доповідна записка Департаменту боротьби з митними правопорушеннями, що надійшла до Львівської митниці ДФС 28 жовтня 2016 року.

За таких обставин, факт порушення митних правил достовірно посадовими особами Львівської митниці ДФС було виявлено щонайпізніше 28 жовтня 2016 року.

За таких обставин строк накладення адміністративного стягнення закінчився ще 28 квітня 2017 року.

Постанова про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності винесена 22 травня 2017 року, тобто з пропуском встановлених ст.522 МК України строків.

Згідно з ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У відповідності до ч.ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Жодних доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.

Таким чином, зясувавши фактичні обставини справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати.

Крім цього, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку на звернення до суду із даним позовом та приймає до уваги, як допустимі та доведені належними доказами покликання на те, що копію оскаржуваної постанови, винесеної 22 травня 2017 року, позивач отримав через свого представника на адвокатський запит листом від 17 липня 2017 року, а позов поданий 10 серпня 2017 року.

Керуючись ст. 19 ч.2, ст.55 Конституції України, ст.ст. 6-12, 86, 160 - 162, 167 КАС України, ст.ст. 4, 459, 467, 485, 489, 495, 522 МК України, суд,

п о с т а н о в и в :

позов задоволити.

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1136/20900/17 від 22 травня 2017 року.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 22 травня 2017 №1136/20900/17 винесену відносно ОСОБА_3.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лялюк Є.Д.