Справа № 820/5803/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/5803/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 9 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року у справі за позовом Державної фіскальної служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 9 серпня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв’язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення вказаних недоліків.

У визначений строк недоліки усунуто.

Державна фіскальна служба України звернулась до суду з позовом, в якому просила (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з боржника виконавчого збору від 4 жовтня 2016 року ВП №51657593.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 9 березня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Так, судами встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення. На виконання постанови суду Харківським окружним адміністративним судом 15 січня 2016 року видано виконавчий лист.

15 липня 2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (якому відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» передано виконання постанови суду) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51657593 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2016 року про зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати перелічені розрахунки до податкових накладних на суму ПДВ 20541666,66 грн, виписаних Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У вказаній постанові державним виконавцем надано можливість боржнику - Державній фіскальній службі України самостійно виконати рішення суду в строк до 22 липня 2016 року та попереджено про те, що при невиконанні рішення суду у встановлений для самостійного виконання строк, воно буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 8 серпня 2016 року виправлено описку в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №51657593 від 15 липня 2016 року в частині зазначення правильних номерів податкових накладних №160-242.

Проте у зв'язку із продовженням невиконання боржником постанови суду головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 4 жовтня 2016 року винесено постанову про стягнення з Державної фіскальної служби України виконавчий збір в сумі 2040 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що боржником не виконано постанову суду в строк, встановлений державним виконавцем для його добровільного виконання, заяв або клопотань щодо продовження строку для добровільного виконання виконавчого документу на адресу Державної виконавчої служби боржник не направляв та у зв’язку з тим, що Державною фіскальною службою України не надано документального підтвердження неможливості виконання постанови суду з поважних причин, відповідач правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій критично оцінили посилання Державної фіскальної служби України на часткове виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний в триденний термін з дня надходження даної постанови письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником або причини невиконання рішення з наданням підтверджуючих документів, що боржником здійснено не було.

Державна фіскальна служба України подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Крім того, відповідач посилається на те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року виконана Державною фіскальною службою України в частині. В свою чергу реєстрація розрахунків корегування від 16 вересня 2015 року №1-56, від 22 вересня 2015 року №1-29 та від 24 вересня 2015 року №1-69 до податкових накладних від 25 червня 2015 року №160-242 є неможливою у зв’язку із їх не існуванням та як наслідок ненадходженням до Державної фіскальної служби України.

Проте із вказаними доводами Державної фіскальної служби України погодитись не можна з огляду на те, що у даній справі спірні правовідносини стосуються правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення з боржника виконавчого збору за невиконання рішення суду, та не може досліджуватись або вирішуватись існування розрахунків коригувань до податкових накладних, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову є обґрунтованими та правильними.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 9 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2017 року у справі за позовом Державної фіскальної служби України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець