Справа № 336/2597/17(2-а/336/274/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 рокусправа № 336/2597/17(2-а/336/274/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2017 року у справі №336/2597/17 (2-а/336/274/17) за позовом Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця в частині стягнення з боржника виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя 15 травня 2017 року звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, згідно з яким, просить:

- визнати протиправною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2017 № 53782604 в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя виконавчого збору у розмірі 12800 грн.;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень

Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2017 № 533782604 в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя виконавчого збору у розмірі 12800 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню. Крім того, пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року встановлено, що виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2017 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що рішення суду на користь ОСОБА_2 підпадає під визначення судового рішення, яке виконується в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тож виконавчий збір при виконанні такого рішення не підлягає стягненню відповідно до положень статті 27 ч. 5 п. 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що судове рішення має зобовязальний характер, а отже виконується за нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 21.04.2017 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 14.04.2017 ВП №53782604 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-12677/11, виданого 03.11.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена, за період з 07.04.2011 року по 22 липня 2011 року (а.с.6).

Пунктом 3 постанови від 14.04.2017 ВП №53782604 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12800 гривень.

Законність та обґрунтованість постанови від 14.04.2017 ВП №53782604 в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800 грн. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Частиною 5 статті 26 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За змістом статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5) стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження». Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

За змістом частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440 з метою реалізації Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до вказаного Порядку виконанню підлягають рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №2-а-12677/11, виданий 03.11.2011 року на виконання постанови Шевченківським районним судом м. Запоріжжя містить вимоги зобов'язального та разового характеру виконання, а не про стягнення коштів (періодичних платежів), а тому, в цьому випадку положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» до спірних відносин не застосовуються та як наслідок до спірних відносин не застосовуються і положення пунктів 1 та 3 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови якою у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2017 року у справі №336/2597/17 (2-а/336/274/17) скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 13 жовтня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко