Справа № 820/3279/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 р.Справа № 820/3279/17

Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу про залишення без розгляду позову Харківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року по справі № 820/3279/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,наказу, поновлення на посаді та зобов'язання нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області в якому просив: 1) поновити строк звернення до адміністративного суду; 2) визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії №13 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.08.2016 року, яким ОСОБА_1 визнано таким, що займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; 3) визнати противоправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 305 о/с від 01.09.2016 року, в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 старшого дільничного офіцера поліції сектора превенції патрульної поліції Куп'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність); 4) поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектора превенції патрульної поліції Куп'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області; 5) зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області здійснити нарахування та виплату позивачеві заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме за період з 11.05.2017 р. до дня ухвалення остаточного рішення по справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року залишено без розгляду позов.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим просив ухвалу скасувати та прийняти нову якою задовольнити позов в повному обсязі. Апелянт зазначає, що судом зроблений хибний висновок про пропуск строку звернення до суду та наданням не належної оцінки доказам.

Позивач підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні. Зазначив, що строк ним пропущений з причин юридичної необізнаності, неналежної наданої правової допомоги.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що атестаційною комісією № 13 Головного управління Національної поліції в Харківській області було прийнято рішення у формі висновку від 17.08.2016 року, згідно з яким ОСОБА_1 підлягав звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області №305 о/с від 01.09.2016 року згідно з п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 /М-141385/, старшого дільничного офіцера поліції Купянського відділу поліції в Харківській області, звільнено з 01.09.2016 року (через службову невідповідність).

Залишаючи без розгляду позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно ст.99, 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. Підстав для поновлення строку немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, відповідно п.п. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

3. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності субєктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Як встановлено судами, що позивач ще 03.10.2016 року вже звертався з таким позовом до суду, в той же час ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року позов було залишено без розгляду. Позовну заяву було залишено без розгляду у звязку з повторним неприбуттям представника позивача і позивача до суду без поважних причин.

Дана ухвала була отримана позивачем, ОСОБА_1 29.11.2016 року, в апеляційному порядку оскаржена не була.

Проти зазначених обставин, позивач-апелянт в судовому засіданні не заперечував.

Таким чином, з 29.11.2016р. і до 03.08.2017р. (час звернення з позовом до суду), тобто на протязі більш як 7 місяців позивач знаходився у стані повної обізнаності з результатами розгляду заявлених ним вимог про поновлення на публічній службі.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наведені причини несвоєчасного заявлення цих же самих вимог із спливом 7 місяців не можуть бути прийняті до уваги, адже проходження позивачем публічної служби в органах внутрішніх справ України з 11.12.2008 року і продовження цієї служби в органах Національної поліції України з 07.11.2015 року вимагає наявності елементарних правозастосовчих навичок, до яких слід віднести і можливість вивчення змісту норм КАС України.

Укладення 08.11.2016 року договору про надання правової допомоги з гр.ОСОБА_3, який виконував неналежним чином свої обовязки, також не може бути кваліфіковано суддею як поважна причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач, ОСОБА_1 був обізнаний про наявність ухвали від 23.11.2016 року (залишення позову без розгляду) вже в листопаді 2016 року, а вдруге звернувся до суду лише у серпні 2017 року.

Крім того, суд першої інстанції правильно взяв до уваги зміст позову, де чітко вказано, що позивач з 22.09.2016р. по 11.05.2017р. знаходився як безробітний на обліку у Куп'янському МРЦЗ Харківської області і отримував допомогу по безробіттю. Таким чином, прагнення позивача продовжити публічну службу в органах Національної поліції України дивним чином співпадає з моментом припинення виплат як безробітній особі.

Відповідно ст.ст.1, 3, 8, 51 Конституції України вважає, що дитина є найвищою соціальною цінністю, але позивач не надав жодних належних, допустимих та достатніх поза розумним сумнівом доказів на підтвердження того, що виконання обов'язку піклування про власну дитину стало нездоланною перешкодою у реалізації права на судовий захист, у тому числі і шляхом надіслання позову до суду засобами поштового звязку.

Так, з Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного-денного) хворого вбачається, що лікування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проводилось, в період з 24.03.2017 року по 31.03.2017 року. 12.06.2017 року та 14.06.2017 року проводилась лише консультація лікаря-педіатра. Про виховання малолітньої дитини як батьком-одинаком жодних доказів до позовної заяви надано не було.

Стосовно доводів позивача про знаходження його на лікуванні в період з вересня 2016 року по березень 2017 року, суд першої інстанції надав вірну оцінку, з урахуванням правил оцінки доказів, що позивачем не надано до позовної заяви жодних доказів на підтвердження даного доводу.

Відносно доводу про територіальну віддаленість місця проживання позивача від міста Харкова суд першої інстанції також правильно зазначив, що діючими нормами процесуального законодавства передбачено можливість надсилання позовних заяв засобами поштового звязку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач в клопотанні про поновлення строку звернення до суду не обґрунтував і не довів суду поважність причин пропуску строку звернення до суду у спірних правовідносинах.

Позивачем не наведено та з матеріалів справи не вбачається існування таких нездоланних обставин, що заважали б позивачу та могли бути об'єктивно непереборними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не визнання доводів позивача та надані до суду докази достатніми для визнання поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Таких доказів також не було надано і до суду апеляційної інстанції. Надані документи про перебування позивача на військовій службі за контрактом, не спростовують вищенаведених висновків, з огляду на те, що служба позивача здійснюється з серпня 2017 року і це не впливає на суть спірного питання.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Отже, законодавець у нормах процесуального закону чітко передбачив, що позов може бути залишений без розгляду безвідносно до факту наявності чи відсутності у особи реально порушеного права у спірних правовідносинах, адже ані стадія вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі, ані стадія підготовки справи до судового розгляду не передбачає можливості підтвердження чи спростування судом даного факту, бо цей факт може бути встановлений виключно за результатами судового розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом апеляційної інстанції обставин, суд першої інстанції на підставі позовної заяви та доданих до неї документів дійшов обґрунтованого висновку про пропуск строку звернення до суду та відсутністю підстав для його поновлення. Такого не встановив і суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову, ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спірного питання по суті.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та прийняв ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року по справі № 820/3279/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 13 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7