Справа № 357/109/17
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2017-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/109/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Б. І. ,

при секретарі - Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 м. Біла Церква справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що в період проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дорожньо - патрульної служби в період з 13.10.1986 по 24.10.1986 рр., з 26.10.1986 по 04.11.1986 рр. та з 06.11.1986 по 10.11.1986 рр. він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Прип'ять, яке відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 та Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс було віднесено до 3-ї зони небезпеки. На письмове звернення позивача до Білоцерківського міського відділу ГУМВС України в Київській області з проханням видати довідку про заробітну плату в зоні відчуження в період часу з 01.11-04.11.1986 та з 06.11-10.11.1986 рр. для перерахування пенсії з урахуванням чинного законодавства, йому було видано довідку про грошове забезпечення, з якою він не погоджується, оскільки при нарахуванні заробітної плати відповідачем не були взяті до уваги нормативно - правові акти урядів СРСР і УРСР. Так, позивач стверджує, що відповідачем при видачі довідки не були враховані положення Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс, Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс, відповідно до яких його заробітна плата має бути обчислена з урахуванням подвійного окладу, який передбачений постановою ВР СРСР № 524-156 від 07.05.1986 року та постановою Ради Міністрів УРСР № 207-7 від 10 червня 1986 року. А тому просив суд визнати дії відповідача стосовно видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження протиправними, та зобов'язати останнього здійснити розрахунок грошового забезпечення з урахуванням подвійного окладу, кратності 3-ї зони небезпеки та видати нову довідку форми 122.

В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до суду свого представника не направив, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надійшли письмові заперечення відповідача на позов з клопотанням щодо розгляду справи без участі представника.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється інвалідом війни, інвалідом 2-ї групи 1-ї категорії, захворювання якого пов'язане з участю в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим Київською облдержадміністрацією 21.07.1997 року та посвідчення серії НОМЕР_2 від 17.01.2009 року.

У період проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора дорожньо - патрульної служби в період з 13.10.1986 по 24.10.1986 рр., з 26.10.1986 по 04.11.1986 рр. та з 06.11.1986 по 10.11.1986 рр. приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Прип'ять, яке відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 та Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс було віднесено до 3-ї зони небезпеки.

Відповідно до маршрутного листа, виданого ГУ МВС України в Київській області від 14 березня 2012 року №15/К-663, ОСОБА_1, у період 13.10.1986 по 24.10.1986 р.р., 26.10.1986 по 04.11.1986 рр., 06.11.1986 по 10.11.1986 рр. приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження в м. Прип'ять.

Згідно із довідкою, виданою Білоцерківським PB ГУ МВС України в Київській області від 06 квітня 2012 року № 54, за роботу в населеному пункті м. Прип'ять з 13.10.1986 по 24.10.1986 р.р. позивачу, з урахуванням посадового окладу в розмірі 175,00 крб., годинної тарифної ставки у розмірі 5,64 крб. (175 крб./12 днів) та кратності 5, виплачена заробітна плата в сумі 338,40 крб.

Згідно із довідкою, виданою Білоцерківським PB ГУ МВС України в Київській області від 06 квітня 2012 року № 54, за роботу в населеному пункті м. Прип'ять з 26.10.1986 по 04.11.1986 р.р. позивачу, з урахуванням посадового окладу в розмірі 175,00 крб., годинної тарифної ставки у розмірі 5,64 крб. (175 крб./6 днів) та кратності 5, виплачена заробітна плата в сумі 169,20 крб.

Згідно із довідкою, виданою Білоцерківським PB ГУ МВС України в Київській області від 06 квітня 2012 року № 54, за роботу в населеному пункті м. Прип'ять з 01.11.1986 по 04.11.1986 р.р. позивачу, з урахуванням посадового окладу в розмірі 175,00 крб., годинної тарифної ставки у розмірі 5,83 крб. (175 крб./4 дні) та кратності 5, виплачена заробітна плата в сумі 116,60 крб.

Згідно із довідкою, виданою Білоцерківським PB ГУ МВС України в Київській області від 06 квітня 2012 року № 54, за роботу в населеному пункті м. Прип'ять з 06.11.1986 по 10.11.1986 р.р. позивачу, з урахуванням посадового окладу в розмірі 175,00 крб., годинної тарифної ставки у розмірі 5,83 крб. (175 крб./5 днів) та кратності 5, виплачена заробітна плата в сумі 145,75 крб.

08 грудня 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського відділу поліції ГУНП Київської області з письмовою заявою про надання довідки про заробітну плату (грошове утримання) в зоні відчуження м. Прип'ять в період часу 01.11-04.11.1986 року та з 06.11.-10.11.1986 року з урахуванням наказів МВД СССР № 0130 , постанови ВР СССР № 524-156, постанови КМУ № 207-7 за 1986 р., яка б відповідала чинному законодавству.

Листом від 23.12.2016 року № к-1977 Головне управління МВС України в Київській області відмовило позивачу у видачі довідки з перерахуванням заробітної плати позивача та надав відповідь разом із розрахунковим рахунком за 1986 р. та довідкою про грошове забезпечення за період з 01.11. - 04.11.1986 рр. та з 06.11.-10.11.1986 рр. за роботу в зоні відчуження в м. Прип'ять Тобто в даній довідці про заробітну плату в зоні відчуження не врахований подвійний оклад, який передбачений постановою ВР СРСР № 524-156 від 07.05.1986 р. та постановою Ради Міністрів УРСР № 207-7 від 10.06.1986 р.

У якості підстави для відмови Управління повідомило позивача, що у зв'язку з тим, що в розрахункових листах за 1986-1990 роки відсутні записи про кратну виплату з/п за зону ЧАЕС, підстав для видачі довідки з урахуванням подвійного окладу відсутні.

За переконанням позивача відмова Білоцерківського міського відділу ГУМВС України в Київській області здійснити перерахунок заробітної плати в подвійному розмірі окладу по довідці, наданої йому за роботу в зоні відчуження м. Прип'ять в період з 01.11. - 04.11.1986 рр. та з 06.11.-10.11.1986 рр. є протиправною, оскільки не ґрунтується на вимогах нормативно - правових актів Урядів колишніх СРСР та УРСР, суттєво обмежує його конституційні права та інтереси і призвела до відчутної втрати розміру його пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до статті 70 вказаного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Місто Прип'ять відповідно до рішення Урядової комісії від 07 серпня 1986 року № 87 у період з жовтня по листопад 1986 року було віднесено до третьої зони небезпеки.

Так, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років" осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраді УРСР від 13 червня 1989 року N 10-769 повідомлено про зняття Радою Міністрів СРСР грифу «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року N 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №1497-378, розпоряджень від З вересня 1986 року №1767-рс і від 11 грудня 1986 року №2488-рс.

Повідомлялося також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 р. №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 року №12-рс та листи Держкомпраці УРСР. якими доводилися зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року. №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року. №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Суд зазначає, що базовим документом, який визначав порядок оплати праці ліквідаторам аварії на ЧАЕС, є постанова Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції».

Пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 передбачено здійснення виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадових окладів і окладів за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III. II.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 №1031-рс «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня 1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року №0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української PCP було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЕС у III зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Тобто, оплата праці рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, які залучались до ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, здійснювалась у кратному розмірі залежно від зони небезпеки. При цьому, у третій зоні небезпеки (м. Прип'ять), з урахуванням розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс, відповідала кратність 5.

Підпунктом 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради Профспілок від 5 червня 1986 року № 665-195 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» встановлено, що за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, зберігається середня заробітна плата (за винятком пільг для працівників в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей).

Виходячи з викладених положень, грошове забезпечення позивача під час виконання робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у місті Прип'ять, яке відноситься до третьої зони небезпеки, повинно бути розрахованим виходячи з подвійного розміру посадового окладу.

Натомість, всупереч постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 відповідач, при розрахунку грошового забезпечення позивача та видачі йому відповідної довідки, положення в частині подвоєння посадового окладу не врахував.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що дії Головного управління МВС України в Київській області, які полягають у відмові видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) з урахуванням вимог постанови Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №103І-рс, є протиправними.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року №09-3751/1032/Зк/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Згідно листа Мінсоцполітики від 09 червня 1995 року №224/8.13 підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачу повинен бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота в період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з урахуванням всіх зазначених вище нормативно-правових актів, що регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, з урахуванням кратності зони небезпеки - 3, подвійного розміру посадового окладу.

Тому, вимоги позивача про зобов'язання Білоцерківський міський відділ ГУ МВС України в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення колишнього старшого інспектора дорожньо - патрульної служби ОСОБА_1 з урахуванням вимог постанови Ради Міністрів УPCP і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс, листа Міністерства праці, Мінчорнобиля та Міністерства фінансів України від 29 жовтня 1992 року №09-3751/1032/31/13-412/308, листа Мінсоцполітики від 9 червня 1995 року № 224/8.13 та видати відповідну довідку є обґрунтованими.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних та достатніх доказів, що спростували б доводи позивача, відповідач у ході розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, який відповідно до пункту 10 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а також за відсутності витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області стосовно видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження ЧАЕС м. Прип'ять в період з 01.11.1986 р. по 04.11.1986 р. та з 06.11.1986 р. по 10.11.1986 р. без урахування подвійного посадового окладу, кратності 3-ї зони небезпеки протиправними.

Зобов'язати Білоцерківський міський відділ ГУ МВС України в Київській області здійснити розрахунок грошового забезпечення колишнього старшого інспектора ДПС ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження м. Прип'ять в період з 01.11.1986 р. по 04.11.1986 р. та з 06.11.1986 р. по 10.11.1986 р. з урахуванням вимог, передбачених постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок №20-7 від 10.06.1986 року, розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964-рс, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року №1031-рс, листом Міністерства праці, Мінчорнобиля та Міністерства фінансів України від 29.10.1992 року №09-3751/1032/31/13-412/308, листом Мінсоцполітики від 09.06.1995 року №224/8.13, з урахуванням подвійного розміру посадового окладу, кратності 3-ї зони небезпеки та видати нову довідку форми 122.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Б. І. Кошель