Справа № 347/964/17
Суддя: Гордій В.І.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/964/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гордія В.І., з секретарем Корбутяк Н.М., представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_6 про визнання дій протиправними, визнання недійсними рішень та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 сільської ради, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, визнання недійсними рішень та зобовязання вчинити дії.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що ОСОБА_4В звернулась із заявою до ОСОБА_5 сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки по вул. Горішків в с. Яблуниця. Рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 06.04.2017 року їй відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у звязку із відсутністю погодження на вилучення постійного землекористувача. Крім того іншим рішенням від 06.04.2017 року відповідачем дано дозвіл на складення проекту відведення тієї ж земельної ділянки гр. ОСОБА_6 Він вважає такі дії та рішення відповідача незаконними. Тому він просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_7 в судовому засіданні позов заперечив, вважає його безпідставним та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не наведено підстав для задоволення позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні також позов заперечила та суду пояснила, що позивачем не доведено, що ОСОБА_5 сільська рада в оскаржуваному рішенні вирішувала питання надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однієї і тієї ж земельної ділянки. Також позивачкою не наведено жодних доказів того, що вона має переважне право на таку земельну ділянку, якщо йдеться про одну і ту ж земельну ділянку. Також вона пояснила, що відповідно до записів в погосподарських книгах с. Яблуниця Яремчанської міської ради станом на 2016 рік за господарством ОСОБА_8 числилась земельна ділянка площею 2,4 га, із них 0,25 га - із цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку» та земельна ділянка площею 2,15 га із цільовим призначенням «для ведення ОСГ » по вул. Горішків в с. Яблуниця Яремчанської міської ради. В даній обліковій карті обєкта погосподарського обліку зазначено , що в 2017 році вилучено в користь ОСОБА_6 -1,40 га земельної ділянки. За даними погосподарського обліку за господарством ОСОБА_9 за цей же період в нього обліковується 0,8773 га землі. Одну земельну ділянку площею 1,12 га ним було приватизовано та відчужено в користь третіх осіб ще в 2011 році. Всі три ділянки були приватизовані ОСОБА_9, батьком позивачки після погодження вилучення їх з користування його матері - ОСОБА_8. Своє право на безоплатну приватизацію землі він використав повністю.

Дані погосподарського обліку за 1983-1985, 1986-1990,1991-1995 , 1996-2000,2001-2005 роки свідчать про те,що за господарством ОСОБА_8 обліковувалось 3,40 га землі, з яких частково вилучалась земля з метою передачі у власність її сину - ОСОБА_9, а ще частково в користь ОСОБА_6 Жодної згоди на вилучення із її користування в користь ОСОБА_4 земель:-: ділянки площею 1,5000 га ОСОБА_8 не надавала. Натомість, як видно із наданих відповідачем документів ОСОБА_8 звернулася до ОСОБА_5 сільської ради заявою, відповідно до якої вона не заперечує щодо надання з її користування земельної ділянки площею 1,4 га громадянці ОСОБА_6 За таких обставин вона вважає даний позов безпідставним та просить відмовити в його задовленні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні ствердила, що в її користуванні було 4 гектари землі, з яких 2 гекатри віддала сину, а на сьогоднішній день в неї залишилось тільки 12 соток. В сільській раді вона дійсно писала заяву, що частину земельної ділянки віддати ОСОБА_6 дочці своєї опікунки.

Суд, вислухавши сторони, свідка та вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку:

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Статтею 16 даного закону передбачено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 звернулась до сесії ОСОБА_5 сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Горішків у с. Яблуниця.

Згідно рішення 13 сесії ОСОБА_5 сільської ради від 06.04.2017р. №67-13/2017 позивачу відмовлено у даній заяві.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що іншим рішенням від 06.04.2017р. № 67- 13/2017 (п.2.9., 2.9.1) відповідачем дано дозвіл на складення проекту відведення тієї ж земельної ділянки гр. ОСОБА_6.

Суд вважає дані рішення сесії ОСОБА_5 сільської ради є невмотивованими і не відповідають нормам закону з слідуючих обставин.

Відповідно до ч.І ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно пункту «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах - для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частинами 6,7ст.118 ЗК України зазначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Тобто, з вище наведеної норми закону вбачається, що відмова органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою повинна бути вмотивованою та у законі викладений вичерпний перелік підстав такої відмови.

Отже, законодавством встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обгрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам зазначеним у Земельному кодексі документів, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проте, в рішеннях 13 сесії ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 06.04.2017р. за №67-13/2017 не наведено жодної із підстав, встановлених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а відмови мотивованій як «відмовити у звязку із відсутністю погодження на вилучення постійного землекористувача» не передбачено вимогами закону.

Судом також встановлено, що іншим оскаржуваним рішенням від 06.04.2017р. № 67-13/2017 (п.2.9., 2.9.1) відповідачем дано дозвіл на складення проекту відведення тієї ж земельної ділянки гр. ОСОБА_6, підстав для відмови при розгляді

аналогічної заяви відповідачем не вбачається, що не відповідає критеріям законності рішення субєкта владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1 - 6, 8 ч. З ст. 2 КАС України, надаючи оцінку діям та рішенням субєкта владних повноважень, які є предметом оскарження, суд перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, судом встановлено, що жодних підстав, які чітко передбачені законом, та які б перешкоджали надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою не було зафіксовано.

Отже, з викладеного вбачається, що оскаржувані рішення сільської ради прийняті із порушенням вимог ст. 19 Конституції України та ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Тобто, сільська рада не законно відмовила позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, належним чином не вивчивши заяву позивача та не давши їй відповідної правової оцінки.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, судом встановлено незаконність рішень сесії ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, а тому п.8.2. рішення ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 06.04.2017р. № 67-13/2017 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою гр. ОСОБА_4 та п.2.9., 2.9.1 рішення ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 06.04.2017р. № 67-13/2017 про надання дозволу на складення проекту відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 площею 0,2500 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,9500 га та 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Горішків, с. Яблуниця слід скасувати.

Що стосується інших позовних вимог про зобовязання відповідача вчинити дії, вказані вимоги є підставними.

Судовому захисту підлягає не лише порушене право, а й порушений інтерес, при цьому інтересом у сфері публічно-правових відносин слід розуміти не будь-який інтерес, а правовий, тобто такий, що може буди об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення потреб юридичних особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності ті іншим загальноправовим засадам.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 р., поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (1501-06) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви, відповідач порушив норми Земельного Кодексу України та принцип розсудливості, оскільки дії відповідача, як на думку суду, всіляко спрямовані на перешкоджання позивачу в реалізації його права отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою без вказівки на визначені законом підстави.

Разом з тим, суд вважає за необхідне, зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, з огляду на наступне.

Суд дійшов висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути, у відповідності до вимог законодавства, заяву ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Горішків у с. Яблуниця, оскільки саме по собі судове рішення про визнання відмови у наданні дозволу протиправною не відновлює порушеного права позивача на прийняття останнім вмотивованого рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним пунктами 1-6, 8 ч. З ст. 2 КАС України вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року № 2, ОСОБА_10 адміністративного суду України від 11.07.2008р. № 1191/100/13-08).

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлені судом обставини справи та наведені норми чинного законодавства свідчать про те, що відповідачем, при вчиненні оскаржуваних дій, не дотримано зазначених принципів, зокрема, останнім відмовлено позивачу без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.

Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 ЗК України. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 116, 118-122, 152, 158 ЗК України, керуючись ст.ст. 2, 71, 72, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області у наданні гр. ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Горішків у с. Яблуниця, визнати недійсним п. 8.2. рішення ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 06.04.2017 року № 67-13/2017 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою гр. ОСОБА_4 та зобовязати ОСОБА_5 сільську раду Яремчанської міської ради повторно розглянути, у відповідності до вимог чинного законодавства, заяву ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Горішків у с. Яблуниця.

Визнати недійсним п.2.9., 2.9.1 рішення ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 06.04.2017 року № 67-13/2017 про надання дозволу на складення проекту відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 площею 0,2500 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,9500 га та 0,2000 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Горішків, с. Яблуниця.

Стягнути з ОСОБА_5 сільської ради Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області в користь ОСОБА_4, жительки с. Лючки, Косівського району, Івано-Франківської області 1280 грн. сплаченого нею судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подано до Львівського Адміністративного Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: В.І. Гордій