Справа № 456/1790/17
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/1790/17
Провадження № 2-а/456/125/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" жовтня 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Яніва Н. М.

при секретарі Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про скасування рішення, зобовязання до вчинення дій і призначення та виплату пенсії, -

встановив:

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 37) просить скасувати рішення комісії з призначення пенсії №2 від 10.03.2017 (далі Рішення) Стрийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі ОУПФ), яким йому відмовлено в призначенні пенсії за віком по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список №2) та зобовязати відповідача зарахувати до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, період проходження служби в період з 12.11.1982 по 05.06.1984 і призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 03.01.2017 відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, додатково пояснив, що позивач протягом 12.11.1982 по 05.06.1984 проходив строкову військову службу у лавах Радянської армії після якої працював на посаді майстра та виконавця робіт в Пересувній механізованій колоні №1 (далі ПМК), яка була реорганізована в Будівельно-монтажне управління БМФ «УКРГАЗПРОМБУД» (далі БМУ). Стаж на вказаній посаді ОУПФ, йому зарахований до пільгового, який дає право на пенсію за Списком №2, однак такого останньому не достатньо для набуття права на пенсію зі зниженням пенсійного віку. А тому, ОСОБА_1 посилаючись на приписи «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» затвердженого постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 03.08.1972 (далі Положення) вважає, що відповідач повинен зарахувати йому строк військової служби до пільгового стажу,оскільки на момент проходження ним служби, передбачалось, що така за вибором особи зараховується до роботи, яка передувала, чи до роботи, що слідувала за військовою службою.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні долученому до матеріалів справи, додатково пояснив, що для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах часу проходження строкової військової служби, необхідно, щоб на момент призову на строкову військову службу особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що

передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону №1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). А так як, позивач на момент призову на строкову військову службу не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, не працював за фахом та не займав посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, то і підстав для зарахування до стажу роботи відповідного періоду військової служби немає.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ч. 3. ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З матеріалів справи видно, що відповідно до записів трудової книжки виданої на ім»я ОСОБА_1, позивач до служби в армії 01.08.1982 зарахований в Луцьке ГСПТ №2 на посаду майстра виробничого навчання, з якої звільнений 17.10.1982 у звязку з призовом на військову службу в ряди Радянської армії, з 12.11.1982 по 05.06.1984 служба в армії, з 24.07.1984 по 03.10.1984 та протягом 10.04.1987 по 01.01.1992 працював на посаді майстра та виконавця робіт у БМУ.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у зв'язку з досягненням 58-ми річного віку позивач 03.01.2017 звернувся до ОУПФ із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посадах які містяться у Списку № 2.

Проте, Рішенням ОУПФ ОСОБА_1 було відмовлено, в призначенні пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 згідно його заяви з посиланням на те, що наявного у нього пільгового стажу не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, а період військової служби не може бути зарахований до такого стажу, оскільки до призову в армію позивач не навчався, а також не працював на посаді, що передбачена Списком №2 (а.с.8-14).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що такі висновки ОУПФ є правомірними, з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За змістом ст.12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до п.«б» ст.13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

У відповідності з п.3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 «Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Працівники, професії та посади яких передбачені Списком №2, користуються правом на пенсію за віком на пільгових умовах, якщо умови їх праці в період роботи після введення в дію Закону №1788-XII відповідають умовам (показникам), встановленим у Списках.

Потрібно зазначити, що в період роботи ОСОБА_1 з 24.07.1984 по 03.10.1984 та протягом 10.04.1987 по 01.01.1992 були чинними списки затвердженні постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 та списки затвердженні постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у яких було передбачено займану ним посаду протягом цього періоду. Поряд з цим, та робота, яку він займав до того, як вступив на службу в армію не була передбачена Списом №2 за №1173.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII, п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Звідси слідує висновок, що Законом №1788-XII та Порядком №637 визначено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка. У разі її відсутності або відповідних свідчень, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Позивач надав належну копію трудової книжки, без виправлень, в якій містяться записи щодо періодів роботи позивача.

В підтвердження стажу у вказаний період відповідачу позивачем по справі, крім трудової книжки, було надано уточнюючу довідку № 4 від 03.01.2017р. про те, що ОСОБА_1 дійсно працював в Пересувній механізованій колоні № 1, яка реорганізована в БМУ УМГ «Львівтрансгаз» (правонаступник ПАТ «Укртрансгаз»). Крім того, з вказаної довідки вбачається, що позивач працював на посаді майстра дільниці № 2, виконавця робіт з 24.07.1984 по 03.10.1984 та з 10.04.1987 по 01.10.1993 ( а.с. 17).

Потрібно зазначити, що відповідачем визнається, і це не заперечується сторонами, пільговий стаж позивача, який він набув після служби в армії, а саме 24.07.1984 по 03.10.1984 та з 10.04.1987 по 01.01.1992, що в загальному згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 становить 5 років 6 місяців 22 дні. Однак ОУПФ відмовляється зараховувати до пільгового стажу 1 рік 6 місяців 24 дні служби в армії.

Позивач з такою відмовою не погоджується та вказує на те, що період його служби в армії за приписами п.109 Положення, має прирівнюватися за вибором особи, яка

звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею.

Суд з цього приводу вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Із наведених вище норми ст.100 Закону №1788-XII видно, що умовою набуття права для призначення пенсії відповідно до цієї статті є наявність повного пільгового стажу або не менше половини стажу роботи за шкідливими і важкими умовами праці (до набрання чинності цим Законом 01.01.1992). Тобто у разі коли б позивач мав станом на 01.01.1992 (в розглядуваному випадку) не менше половини стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці від повного необхідного, то відповідно, до його стажу застосовувалися б вимоги передбачені раніше діючим законодавством, в тому числі і щодо зарахування строку військової служби відповідно за приписами Положення на які той посилається.

Разом з цим, вартує уваги і те, що ОСОБА_1 продовжував працювати на роботі за Списком №2 (до 21.08.1992) і після набрання чинності Законом №1788-XII, тобто визнаний відповідачем стаж набув і після 01.01.1991.

Щодо періоду військової служби позивача з 12.11.1982 по 05.06.1984, то потрібно зазначити таке.

Згідно з п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №2011-XII) час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону №1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом №1058-IV.

З огляду на наведене, враховуючи, що позивач, до військової служби не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, не працював за професією та не займав посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону №1788-XII, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, то відмовляючи у зарахуванні стажу військової служби до пільгового стажу позивача, відповідач діяв у відповідності до вищенаведених положень ст.8 Закону №2011-XII.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, зважаючи на те, що на час звернення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у позивача при достатньому загальному стажі роботи, немає необхідного пільгового стажу (6 років 3 місяці), суд, приходить до висновку про безпідставність задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Стрийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про скасування рішення, зобовязання до вчинення дій і призначення на виплату пенсії відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі складення

постанови в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційнаскарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4