Справа № 821/866/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/866/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в частині позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 09 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якому просив визнати незаконними та скасувати наступні постанови державного виконавця:

- про відкриття виконавчого провадження від 13 травня 2017 року № 53931941;

- про стягнення виконавчого збору від 09 листопада 2015 року №2/202/4081/2014.

Херсонський окружний адміністративний суд ухвалою від 20 червня 2017 року закрив провадження в частині позову про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця № 2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року про стягнення виконавчого збору.

Закриваючи провадження у вказаній частині позову, суд виходив з положень п.1 ч.1 ст.157 КАС України, вважаючи, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Такого висновку суд дійшов на підставі ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404), яка регламентує, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки виконавчий документ був виданий на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 кредиторської заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена позовна вимога підлягає розгляду вказаним місцевим судом та в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з даним судовим рішення, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та розглянути дану позовну вимогу по суті спору.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також клопотання апелянта про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 п.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що є підстави для часткового задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних суддів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.10 розд. ХІІІ «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону № 1404 скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що звернення до суду з вимогою щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору було після набрання чинності Закону № 1404, даний спір повинен вирішуватися в порядку встановленим цим Законом.

Так, ч.2 ст.74 Закону № 1404 передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, виходячи з викладених норм законодавства, колегія суддів вважає, що закриваючи провадження в частині позовних вимог про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, Херсонський окружний адміністративний суд не звернув увагу на положення ч.2 ст.74 Закону № 1404, яка встановлює, що така постанова державного виконавця підлягає оскарженню в адміністративному суді.

Що стосується предметної підсудності заявленої вимоги, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема:

- адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

- усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

- усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

- адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті;

- адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного

виконавця щодо виконання рішень органів (посадових осіб), крім судових рішень.

Аналіз даної статті свідчить, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору не підпадає під викладені пункти, а тому не може розглядатися місцевим загальним судам як адміністративним.

Враховуючи це, необхідно звернутися до п.1 ч.2 ст.18 КАС України, який передбачає, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем у даній справі є орган державної влади, дана позовна вимога предметно підсудна окружному адміністративному суду.

Прохання апелянта до суду апеляційної інстанції розглянути його позов по суті не може бути задоволено, оскільки суперечить п. 3 ч.1 ст.199 КАС України, який встановлює обов'язок суду апеляційної інстанції у разі скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду.

Беручи до уваги викладене та враховуючи, що підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, суд, керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в частині позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 09 листопада 2015 року направити до Херсонського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова