Справа № 807/1806/14
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8293/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря Болюк Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року у справі № 807/1806/14 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі УМВС України в Закарпатській області), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними дії посадових осіб відповідача щодо невиплати йому грошового забезпечення на оздоровлення, доплат за понаднормову службу, за службу в дні щотижневого відпочинку і святкові дні, щодо позбавлення і заниження виплати премій, щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні, щодо невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити: грошове забезпечення на оздоровлення під час відпусток з 1 січня 2008 року по 22 квітня 2013 року, за несення служби у понадурочний час у період з 1 січня 2008 року по 22 квітня 2014 року за 4608 год, за несення служби у вихідні дні (усього 192) та святкові дні у період з 1 січня 2008 року по 22 квітня 2014 року, незаконно позбавлену премію у липні 2012 року та виплачену в меншому розмірі премію у період з 1 січня 2008 року по 19 січня 2012 року, одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобовязати відповідача перерахувати середньомісячну заробітну плату з урахуванням вказаних доплат та стягнути в його користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії УМВС України в Закарпатській області щодо невиплати позивачу грошового забезпечення на оздоровлення під час відпустки, щодо порушення оплати праці за понаднормову службу, за службу в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, позбавлення та заниження премії. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення на оздоровлення під час відпустки за 2013 рік в розмірі 1353,30 грн, за несення служби в понадурочний час у період з 1 січня 2008 року по 22 квітня 2014 року за 4608 год, за несення служби у вихідні (за 192 дні) та святкові дні у період з 1 січня 2008 року по 22 квітня 2014 року. Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію у липні 2012 року та безпідставно зменшені премії у період з 1 січня 2008 року по 19 січня 2012 року. Стягнуто з відповідача моральну шкоду в сумі 2000 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасовано та прийнято в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. В частині відмови у позові судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2017 року постанову суду апеляційної інстанції скасовано в частині вирішення позовних вимог про зобовязання нарахувати й виплатити позивачу грошове забезпечення на оздоровлення та премію за липень 2012 року, справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті вказане судове рішення залишено без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши головуючого суддю, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений на підставі наказу в.о. начальника УМВС України в Закарпатській області від 22 квітня 2014 року № 74 о/с «По особовому складу».

Наказом УМВС України в Закарпатській області від 18 жовтня 2011 року № 340 о/с позивачу надано чергову щорічну відпустку за 2011 рік терміном 40 календарних днів; наказом УМВС України в Закарпатській області від 7 серпня 2012 року № 174 о/с позивачу надано чергову щорічну відпустку за 2012 рік терміном 45 календарних днів; наказом УМВС України в Закарпатській області від 26 грудня 2013 року №267 о/с позивачу надано чергову щорічну відпустку за 2013 рік тривалістю 47 днів.

Відповідно до розрахункових листів позивачу виплачена допомога на оздоровлення у серпні 2012 року в розмірі 644,00 грн та в грудні 2013 року 513, 35 грн.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частиною першою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Всупереч вимогам статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нарахування та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпуски за 2012-2013 роки проведено відповідачем у меншому розмірі від місячного грошового забезпечення, яке він отримував на день виплати в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення на підставі Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 (далі Інструкція). Більше того, за 2011 рік такої виплати здійснено не було взагалі.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума грошової допомоги на оздоровлення підлягає нарахуванню та виплаті позивачу, застосуванню підлягає саме стаття 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не згадана вище Інструкція, яка звужує обсяг встановлених законом прав.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач неправомірно виплатив позивачу за 2012-2013 роки грошову допомогу на оздоровлення в розмірах, які є меншими за розмір місячного грошового забезпечення незалежно від кошторису фонду грошового забезпечення встановлений законом, а у 2011 році не здійснив виплату такої допомоги.

Таким чином, за 2011-2013 роки грошова допомога на оздоровлення повинна бути перерахована і виплачена позивачу відповідно до вимог статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Разом з тим, необхідно зазначити, що за 2008-2010, 2014 роки вказана допомога виплаті позивачу не підлягає, оскільки вона надається лише при щорічній основній відпустці, яку позивач у згаданий період не використовував.

Що стосується позовної вимоги про зобовязання здійснити нарахування та виплату премії за липень 2012 року, то слід зазначити, що відповідно до пункту 2.16.1 Інструкції преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Індивідуальні розміри премії не обмежуються максимальними розмірами та встановлюються за рішенням керівника підрозділу в межах фонду преміювання.

Згідно з пунктом 2.16.2 Інструкції преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого з метою визначення порядку матеріального заохочення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, з урахуванням специфіки та особливостей виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасності і точності виконання рішень державних органів та розпоряджень і вказівок керівників підрозділів.

Пунктом 2.16.3 Інструкції передбачено, що зменшення розміру премії, позбавлення її проводяться відповідно до положення про преміювання.

Відповідно до пункту 2.16.5 Інструкції виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються до 10-го числа кожного місяця на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Згідно з пунктом 4.4 Положення про преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ УМВС України в Закарпатській області, затвердженого наказом начальника УМВС України в Закарпатській області від 31 березня 2008 року № 215, зменшення (позбавлення) розміру премії особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які не забезпечили своєчасного виконання покладених на них обовязків, не виконали хоча б один з показників преміювання або допустили порушення службової дисципліни зазначаються в наказі УМВС України в Закарпатській області, який готується управлінням кадрового забезпечення і погоджується із заступником начальника УМВС України в Закарпатській області відповідно до розподілу функціональних повноважень.

Як видно з матеріалів справи, наказом начальника УМВС України в Закарпатській області від 13 липня 2012 року № 168о/с «По особовому складу» було встановлено розміри премій для виплати грошового забезпечення за липень 2012 року, зокрема, ОСОБА_1 0 процентів.

Відповідачем повідомлено суд, що рапорт з клопотанням про позбавлення позивача премії за липень 2012 року, на підставі якого прийнято вказаний вище наказ, був знищений, так як закінчився трирічний строк його зберігання згідно з Переліком документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, який затверджений наказом МВС України від 04 червня 2002 року № 519.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості здійснити перевірку причин позбавлення позивача премії за липень 2012 року та, разом з тим, вважає за необхідне зазначити, що відповідачем дотримано вимоги Інструкції та положення про преміювання при преміюванні позивача в липні 2012 року, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині вирішення позовних вимог про зобовязання нарахувати й виплатити позивачу грошове забезпечення на оздоровлення та премію за липень 2012 року, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року у справі № 807/1806/14 в частині вирішення позовних вимог про зобовязання нарахувати й виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення на оздоровлення та премію за липень 2012 року скасувати та прийняти в цій частині нову постанову про їх часткове задоволення.

Визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2011-2013 роки у розмірі визначеному статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2011-2013 роки у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з врахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4