Справа № 643/6746/16-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 р. Справа № 643/6746/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Русанової В.Б.
Суддів: Курило Л.В. , Бартош Н.С.
за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.
позивача ОСОБА_1
представника позивача Щукіна І.С.
представника відповідача Тюльпарова О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016р. по справі № 643/6746/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказу,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом в якому просив:
- визнати незаконними дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання з ОСОБА_1 грошового забезпечення в розмірі 20%;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2015р. по сьогоднішній день, провести нарахування та виплату незаконно утриманого грошового забезпечення грошових коштів за цей період;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести індексацію утриманого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2015р. по сьогоднішній день, та виплатити нараховану суму індексації;
- визнати незаконним та скасувати пункт 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2014 року № 863 « Про результати службового розслідування по факту пожежі в зоні проведення АТО в Донецькій області м. Краматорськ у базову таборі «Сармат» в розташуванні 2-го загону військової частини НОМЕР_1 ».
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016р. позов задоволено.
Визнано дії військової частини НОМЕР_1 незаконними щодо утримання з належного ОСОБА_1 грошового забезпечення у розмірі 20 %.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення належного ОСОБА_1 за період з січня 2015 року та по сьогоднішній час.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату незаконно утриманого грошового забезпечення за період з січня 2015 року та по сьогоднішній час на користь ОСОБА_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести індексацію утриманого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2015 року та по сьогоднішній час, провести виплату нараховану суму індексації грошового забезпечення.
Визнано незаконним та скасовано п. 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 капітана 1 рангу від 22.12.2014 року за № 863 «Про результати службового розслідування по факту пожежі в зоні проведення АТО в Донецькій області м. Краматорськ у базовому таборі «Сармат» в розташуванні 2-го загону військової частини НОМЕР_1 ».
Військова частина НОМЕР_1 (далі відповідач) не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року з підстав її невідповідності вимогам процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Позивач та його представники в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги , просили залишити рішення суду першої інстанції без змін .
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог , виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 15.07.2011 року по 12.09.2017р. ОСОБА_1 проходів військову службу у Збройних Силах України, згідно контракту з Міністерством оборони України від 15.07.2011р., з 05.11.2011р. зарахований до списків особового складу та призначений на посаду старшого розвідника 2-го загону військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією контракту, наказу командира № 221 від 05.11. 2011 року. (а.с.12-16).
Наказом військової частини НОМЕР_1 від 01.06. 2014 року № 136 ОСОБА_1 у складі зведеного підрозділу 2-го загону військової частини НОМЕР_1 був відряджений для виконання бойових завдань в зону проведення Антитерористичної операції на території Донецької області з місцем тимчасової дислокації в м. Краматорську на аеродромі військової частини НОМЕР_2 (польовий табір " ІНФОРМАЦІЯ_1 ").
10.12.2014 року у базовому таборі " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 2 загону військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з необережної вини позивача під час виконання ним службових обов`язків сталася пожежа, під час якої було знищено військове майно.
За фактом пожежі та знищення майна відповідачем призначено та проведено службове розслідування, за результатами якого складено акти від 20.12.2014р. та від 22.12.2014р. Проведеним службовим розслідуванням встановлено розмір матеріальної шкоди, завданої в наслідок пожежі та винну особу, а саме ОСОБА_1
22.12.2014 року, на підставі акту від 22.12.2014р., командиром військової частини НОМЕР_1 капітаном 1 рангу ОСОБА_2 видано наказ № 863 «Про результати службового розслідування по факту пожежі в зоні проведення АТО в Донецькій області м. Краматорськ у базовому таборі «Сармат» в розташуванні 2-го загону військової частини НОМЕР_1 »
Відповідно до п.7 наказу № 863 за порушення вимог абз.6 ст.11, ст..187, п.1 додатку 18 та додатку 19 до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежне виконання службових обов`язків, не дотримання вимог пожежної безпеки та не збереження державного майна , з урахуванням того, що діяння старшого розвідника 1 команди 1 групи 2 загону старшини 1 ст.вс/к ОСОБА_1 має знаки злочину, притягнуто до матеріальної відповідальності з урахуванням кратності, з щомісячним утриманням з грошового забезпечення 20%.(а.с.17-21).
Також за даним фактом ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 412 КК України (необережне знищення зброї, бойових припасів та іншого військового майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах).
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06.03.2015р. встановлено, що 10 грудня 2014 року близько 21.30 години старшина 1-ї статті ОСОБА_1 , перебуваючи у наметі № 5, недбало ставлячись до виконання покладених службових обов`язків "пічника", передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак, легковажно розраховуючи на їх відвернення та усвідомлюючи вогневі властивості бензину як запальної рідини, діючи у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 187, п. 2 ст. 2 Додатку 19 Статуту внутрішньої служби ЗС України, застосував його для розпалення вогню в металевій печі шляхом виливання до пічного отвору, що зумовило займання та неконтрольоване потрапляння бензину на підлогу, унаслідок спричинило пожежу, під час якої полум`я поширилось на сусідні намети № 4 та № 6 другого загону військової частини НОМЕР_1 на території польового табору " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_1 , унаслідок якої знищено військове майно особливого призначення, що заподіяло шкоду у великих розмірах військовій частині НОМЕР_1 на загальну суму 150 538,12 грн.
Внаслідок неконтрольованого горіння наметів № 4, № 5, № 6, разом з наявним в них військовим майном, пожежею знищено зброю, бойові припаси та матеріальні цінності особливого призначення військової частини НОМЕР_1 , зокрема: 40 мм гранатомети ГП-25 №№ 645728, 645810 - 2 комплекти , 7,62 мм кулемети ПКТ № ИР853 - 1 комплект, 7,62 мм гвинтівка СВД № Л378 - 1 комплект, 7,62 мм гвинтівка СВДНМ без НСПУМ №63651 - 1 комплект, 7,62 мм автомати АКМС №№ СН2184, ПГ3470, ГИ1055 - 3 комплекти, 5,45 мм автомати АКС-74 №№ НОМЕР_3 , 289097, 917155, 901027, 899209 - 5 комплектів, 9мм пістолети АПБ №№ НОМЕР_4 , ИР2153К, ОХ1243, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 - 6 комплектів, 1 прилад ПБС до АКМ № В-270, бойові набої до РПГ-26 - 9 шт., 40 мм ВОГ-25 - 26 шт., 40 мм ВОГ 25П - 13 шт., 30 мм РОП - 3 шт., гранати РГД-5 з УЗРГМ - 3 шт., гранати Ф-1 з УЗРГМ - 5 шт., гранати РГН з УДЗ - 4 шт., бойові припаси різного калібру - 1350 шт., наволочка бязь - 47 шт., простирадло бязь - 47 шт., матрац ватяний(70х190) - 47 шт., подушка ватяна 60х60 - 47 шт., намет УСБ-56 - 2 шт., бронежилет "Гайдамака" - 2 шт., шолом кевларовий - 4 шт., чохол до шолома кевларового - 4 шт.; ніж розвідника №№ ВР2436, КН0008, КН0079, КН0275, КН0414, КН0419, КН0445, КН0467, КН0502, КН0611, КН0616 - 11 комплектів; майно технічних засобів зв`язку та АСУ - радіостанція носима Icom IC 136-174 MHz - 2 комплекти, радіостанція авто Icom IC 136-174- 1 комплект, радіостанція Р-394 КМ - 1 комплект, що заподіяло шкоду у великих розмірах.
Своїми протиправними діями ОСОБА_1 вчинив необережне знищення зброї, бойових припасів та іншого військового майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 412 КК України.
Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_1 відшкодував заподіяну шкоду потерпілим, зокрема військовій частині НОМЕР_1 , сплативши на її користь 150538 ,12 грн. що підтверджується квитанціями від 17.02.2015 року про сплату грошової суми в розмірі 38000 грн., від 21.02.2015 року про сплату грошової суми в розмірі 62000 грн., від 21.02.2015 року про сплату грошової суми в розмірі400 грн., від 24.02.2015 року про сплату грошової суми в розмірі 49756 грн., від 05 березня 2015 року про сплату грошової суми в розмірі783 грн. (а.с.26-29).
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06 березня 2015 року по справі № 234/2327/15-к ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, кримінальне провадження № 0000093 від 24.02.2015 року за обвинуваченням позивача, ОСОБА_1 ,у скоєнні злочину, передбаченого ст. 412 ч.1 КК України - закрито.
Кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав.
Також колегією суддів встановлено, що в грудні 2014р., та з лютого 2015р. по день звільнення позивача з військової служби (12.09.2017р.) з грошового забезпечення ОСОБА_1 проводилися утримання матеріальної шкоди згідно наказу № 863 від 22.12.2014р. в розмірі 20%, що також підтверджується довідками в/ч НОМЕР_1 (т.1 а. с. 205-209)
Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 від 09.10.2017р. розмір утримань з грошового забезпечення ОСОБА_1 складав 2 069 898,20 грн., станом на 01.10.2017р. утримано грошове забезпечення в загальній сумі 199 918,40 грн., що підтверджується довідкою військової частини від 09.10.2017р.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що п.7 наказу військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2014 року № 863 в частині розміру утримань з грошового забезпечення є незаконним, суперечить п. 10 "Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі" від 23.06.1995р. № 243/95 ВР, подальше утримання з грошового забезпечення сум матеріальної шкоди є неправомірним, оскільки ним відшкодовано шкоду в повному розмірі в рамках кримінальної справи.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що наказ військової частини прийнятий з порушенням вимог законодавства, позивачем відшкодована матеріальна шкода в повному обсязі, а тому проводячи утримання з грошового забезпечення позивача з січня 2015р. по день розгляду справи, відповідач діяв неправомірно.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення № 243/95-ВР).
Відповідно до пункту 2 Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
За змістом зазначеного нормативного акту військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
За приписами пункту 3 Положення № 243/95-ВР, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Відповідно до п. 4 Положення відшкодування шкоди військовослужбовцями проводиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяну шкоду. У разі притягнення особи, яка заподіяла матеріальну шкоду державі , до кримінальної відповідальності командир (начальник )військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди.
Пунктом 8 Положення № 243/95-ВР визначено, що залежно від того навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Вичерпний перелік випадків застосування до військовослужбовців повної матеріальної відповідальності визначений пунктом 13 Положення, згідно якого військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Відповідно до п. 10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п.14 Положення Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 17 Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Відповідно до п.23 25 Положення, якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до відома винної особи (винних осіб) під розписку. Наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. У разі, коли у місячний термін з дня закінчення розслідування винну особу до матеріальної відповідальності не притягнуто, відшкодування заподіяної державі шкоди провадиться шляхом подання позову до відповідного суду. Вищий за підлеглістю командир (начальник) перевіряє обгрунтованість притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, а також розміру стягуваної суми. У виняткових випадках, з урахуванням матеріального стану винної особи, її сімейних обставин тощо, розмір суми, що підлягає стягненню, може бути зменшено. Розмір стягуваних сум у цьому разі не може бути меншим, ніж це передбачено пунктом 10 цього Положення.
Оскарження наказу про притягнення до матеріальної відповідальності вищому за підлеглістю командиру (начальнику) не зупиняє утримання грошового стягнення.
Якщо військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний не згоден з рішенням вищого за підлеглістю командира (начальника), він відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( 2011-12 ) має право оскаржити таке рішення в судовому порядку.
У разі скасування наказу утримані суми повертаються. Кошти, що утримуються з військовослужбовців або призваних на збори військовозобов`язаних за наказом про відшкодування заподіяної державі шкоди, спрямовуються до бюджету міністерства або відомства, у військових частинах яких вони проходять військову службу чи збори.
Відповідно до п. 25 Положення утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку). Під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років, а військовослужбовців строкової військової служби - посадовий оклад. Місячне грошове забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних визначається відповідно до чинного законодавства України.
Колегія суддів зазначає, що оскаржуваним пунктом наказу встановлено лише відсотки утримань з грошового забезпечення, а не розмір шкоди, а тому доводи позивача що розмір заподіяної шкоди не може становити більше місячного грошового забезпечення не свідчать про неправомірність визначення відповідачем розміру відсотків.
Судом встановлено, що по факту пожежі відповідачем було проведено службове розслідування, винесено наказ, який доведено під підпис позивачу, та відповідно п. 25 Положення визначено відсотки щомісячних утримань з грошового забезпечення (20%) з урахуванням вини військовослужбовця, а отже на час прийняття п.7 наказу № 863 від 22.12.2014р. відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений законом.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду , колегія суддів вважає необґрунтованими.
Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч.3 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а для звернення жл суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі. позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Судом першої інстанції взагалі не досліджжено поважність причин пропуску строку на звернення до суду.
Проте під час апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що оскаржуваний наказ № 863 доведено до відома позивача 03.02.2015р., про що свідчить його особистий підпис на наказі .(т.1 а.с.61-64) . До суду з адміністративним позовом позивач звернувся 03.06.2016р.
Під час розгляду справи в суді, позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому він зазначає, що своєчасно не оскаржив наказ, тому як з 04.02.2015р. по 17.03.2015р., з 09,04.2015р. по 01.05.2015р., з 15.06. по 09.08.2016р. приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, в військовій частині не знаходився, перебував в зоні проведення антитерористичної операції, в підтвердження чого надав довідку від 14.06.2017р. № 91 військової частини НОМЕР_1 .
Також позивачем надано докази звернення ним в листопаді 2015р. до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення незаконно утриманих із заробітної плати грошових коштів та в квітні 2016р. з позовом про скасування пункту наказу; в квітні 2016р. до Харківського окружного адміністративного суду з вимогами про скасування пункту наказу, що підтверджується копіями позовних заяв , ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2016р. , ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.04.2016р. , ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016р.
Враховуючи, що позивачем вичинялися дії щодо оскарження спірного наказу, а також перебування позивача в зоні проведення антитерористичної операції, колегія суддів вважає , що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин, а отже відсутні підстави для залишення позову без розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про невірне з`ясування обставин справи стосовно відшкодування шкоди, не врахування того, що позивача звільнено від кримінальної відповідальності, а не від матеріальної, колегія суддів зазначає наступне.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності шляхом зобов`язання відшкодувати шкоду, завдану внаслідок знищення пожежою майна, розмір якої визначено актом службового розслідування від 22.12.2014р. , наказом від 22.12.2014р. № 863, прийнятого на його підставі та становить з урахуванням кратності - 2 069 898, 20 грн.
Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша - третя цієї статті).
Частиною першою ст. 69 цього Кодексу встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять два акта службового розслідування, складені комісією військової частини НОМЕР_1 , а саме від 20.12.2014р. та від 22.12.2014р. які містять різні суми шкоди, завданої державі внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 .
Так, згідно висновків акту від 20.12.2014р. прямі збитки від пожежі складають 150 538,12 грн., загальна вартість з урахуванням кратності складає 1032 391,12 грн.
Проте згідно висновків акту від 22.12.2014р. втратою зброї, боєприпасів, матеріально-технічних засобів зв`язку , речового майна державі завдано матеріалу шкоду, загальним розміром 320 148, 12 грн. , з урахуванням кратності 2 069 898, 20 грн. (т.1 а.с. 68-72)
Згідно висновків судово-економічної експертизи № 1199 від 09 лютого 2015 року, проведеної в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , встановлено, що вартість знищених товарно-матеріальних цінностей (зброя, бойові припаси, та інше військове майно) військової частини НОМЕР_1 складає 150538 грн. 12 коп.
Позивачем сплачено зазначену суму безготівковим способом, шляхом внесення відповідних сум на рахунок військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується квитанціями від 17.02.2015., 21.02.2015р., 24.02.2015р. та 05.03.2015р.
Колегія суддів зазначає, що відшкодування шкоди ОСОБА_1 завданої військовій частині НОМЕР_1 встановлено ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06.03.2015р., яка набрала законної сили 16.03.2016р., а отже з цієї дати відповідач проводив утримання з грошового забезпечення позивача безпідставно, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Колегія суддів вважає, що позовні вимоги за період з січня 2015р. по 16.03.2016р. задоволенню не підлягають, оскільки доказів проведення утримань в січні 2015р. будь-яких сум з грошового забезпечення позивача судом не встановлено, а в період з лютого по 16 березня 2016р. відсутні докази відшкодування шкоди відповідачу .
Відповідно до частини першої ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Враховуючи вищевикладене. колегія суддів вважає, що доказів порушення прав позивача відповідачем в період з січня 2015р. по 16 березня 2015р. судом не встановлено, а отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно встановлені обставини справи, при ухвалені рішення суд допустив порушення норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Постанову Московського районного суду м. Харкова від 08.12.2016р. по справі № 643/6746/16-а скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати дії військової частини НОМЕР_1 незаконними щодо утримання з грошового забезпечення в розмірі 20 % ОСОБА_1 за період з 16 березня 2015р. по 12 вересня 2017р.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повернути надмірно утримане грошове забезпечення ОСОБА_1 за період 16 березня 2015р. по 12 вересня 2017р.
В іншій частині в задоволені позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Бартош Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.