Справа № 823/696/17
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/696/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним , скасування рішення та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И Л А:

03.05.2017 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив: визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 06.10.2016 о 05 год. 30 хв., складеного за формою Н-5* від 22.11.2016; визнати протиправним та скасувати акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру, складеного за формою НТ* від 23.12.2016; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області провести повторне службове розслідування по факту нещасного випадку, який мав місце 06.10.2016 у приміщенні Уманського відділу поліції ГУ НП, протягом семи робочих днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили та не пізніше трьох днів з дати завершення розслідування видати акти за встановленою формою.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року закрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм процесуального права і направити справу для продовження розгляду судом першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом щодо визнання протиправним та скасування акту розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 22.11.2016, акту № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру формою НТ* від 23.12.2016 та щодо зобов'язання відповідача провести повторне службове розслідування по факту нещасного випадку, що стався з позивачем 06.10.2016 у приміщенні Уманського відділу поліції ГУ НП.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005р. №34/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12.04.2005р. за №381/10661, нормативно-правовим актом визнається офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що стосується актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони приймаються суб'єктами владних повноважень та породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта, якому вони адресовані.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення із позовом є незгода позивача із складеним за формою Н-5* від 22.11.2016, акту № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру формою НТ* від 23.12.2016 та щодо зобов'язання відповідача провести повторне службове розслідування по факту нещасного випадку, що стався з позивачем 06.10.2016 у приміщенні Уманського відділу поліції ГУ НП.

Проведення розслідування професійних захворювань проводиться на підставі «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р.

Відповідно до названого Порядку було створено комісію з розслідування нещасного випадку за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим інспектором з особливих доручень УОАЗОР ГУНП в Черкаській області підполковником поліції ОСОБА_2, утвореною наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 18.11.2016 № 2072.

При цьому, вказана комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала причини виникнення нещасного випадку за фактом отримання тілесних ушкоджень з ОСОБА_2 та склала відповідний акт, який не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному суді, як і дії щодо його складання та затвердження.

Зазначену правову позицію щодо актів, складених у відповідності до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, викладено у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 р. №58073131.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 ч. 1 ст. 3 КАС України зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 ч. 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права та відповідає обставинам справи, що виключає підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

Вищевикладена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 справа № 21-404а16.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана ухвала прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.