Справа № 348/2054/17
Суддя: Грещук Р.П.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2054/17

17 жовтня 2017 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещук Р.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням ОСОБА_2 правосуддя №2500/0/15-17 від 22.08.2017 року його звільнено з посади судді в звязку з поданням заяви про відставку, а 29.08.2017 року наказом голови апеляційного суду №177-ос відраховано зі штату Апеляційного суду Івано-Франківської області на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 правосуддя.

Відповідачем - Надвірнянським ОУПФ України Івано-Франківської області 02.09.2017 року йому було призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, виходячи із стажу на посаді судді 30 років і два місяці.

Однак, при призначенні йому щомісячного грошового утримання відповідачем було відмовлено у нарахуванні доплати у розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту.

Зазначає, що він постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 і 08.09.2017 року отримав посвідчення громадянина, який постійно проживає на території гірського населеного пункту, що дає йому право на отримання пільг, передбачених З-ном України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Вважає дії відповідача протиправними, оскільки право на нарахування підвищення він набув 08.09.2017 року з моменту звернення в Надвірнянське ОУПФ з заявою про нарахування підвищення в розмірі 20% надбавки до довічного грошового утримання та подання посвідчення, яке підтверджує його статус.

Крім того, при наданні щорічної основної відпустки згідно п.1 ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» йому виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу, який в 2017 році складав 17600 грн. і на неї нараховувались внески по соціальному страхуванні та проводились відповідні відрахування до Пенсійного фонду, а тому зазначена матеріальна допомога теж повинна братись для розрахунку розміру довічного утримання.

Однак, відповідачем при призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виплата щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу не була врахована. Просить суд задоволити його позов в повному об'ємі.

Визнати дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправними в частині встановлення йому щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування 20% доплати до довічного грошового утримання як особі, яка постійно проживає на території гірського населеного пункту та неврахування для розрахунку 17600 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області проводити нарахування та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20% розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 08.09.2017 року, відповідно до З-ну України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а також при проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку врахувати 17600 грн., отримуваних ним щорічно в якості матеріальної допомоги, та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 09.10.2017р. у справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області вбачається, що позивач- Проскурніцький П.І. перебуває на обліку в Надвірнянському ОУПФ України Івано-Франківської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці з 02.09.2017 року відповідно до З-ну України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідач вказує, що статтею 142 З-ну України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції на час розглядуваних правовідносин) передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених З-ном України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, суддя, який вийшов у відставку, має право на отримання пенсії на умовах, визначених Законом, або на щомісячне довічне грошове утримання.

Стаття 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» передбачає, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ст. 6 З-ну України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 %.

В цьому переліку відсутнє щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Оскільки позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання, а не пенсію, підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті, на думку відповідача, немає.

Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його адміністративного позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 22.06.1987 року перебував на посадах: судді Чуднівського районного народного суду, голови Чуднівського р-нного суду, судді(заступника голови) Івано-Франківського міського суду, судді Івано-Франківського обласного суду, заступника голови Івано-Франківського обласного суду, секретаря судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Івано-Франківської області. Наведене підтверджується трудовою книжкою позивача, копія якої долучена до матеріалів справи.

Рішенням ОСОБА_2 ради правосуддя №2500/0/15-17 від 22.08.2017 року позивача звільнено з посади судді в звязку з поданням заяви про відставку, а 29.08.2017 року наказом голови апеляційного суду №177-ос його відраховано зі штату апеляційного суду Івано-Франківської області на підставі вказаного рішення ОСОБА_2 правосуддя. Копії даних документів зберігаються в матеріалах справи.

Відповідно, позивач ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про призначення/перерахунок пенсії у зв'язку із звільненням.

Зясовано також, що з 02.09.2017 року відповідачем призначено позивачу виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, виходячи із стажу на посаді судді -30 років і 02 місяці.

Як вбачається з довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.03.2017 року за №04-12/209-17 позивачу для обчислення його щомісячного довічного грошового утримання надавалась довідка, встановленого Пенсійним Фондом зразка, про його заробітну плату, яка становила 29920 грн. 00 коп. з інформацією, що відповідно до п.1 ст.136 З-ну України «Про судоустрій і статус суддів» у 2017 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки йому була нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу- 17600 грн. 00 коп.

Разом з тим, на звернення позивача, відповідач листом від 02.10.2017 року за №5979/03 повідомив його про те, що йому було призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці відповідно до З-ну України «Про судоустрій і статус суддів». При призначенні щомісячного грошового утримання судді до основного розміру не нараховано підвищення за проживання в гірському населеному пункті, оскільки статтею 6 З-ну України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (№56/95-ВР від 15.02.1995 року) не передбачено збільшення на 20% розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів. Станом на 02.09.2017 року розмір довічного грошового утримання позивача становив -26928 грн. 00 коп.

У звязку з вищевикладеним, констатував відповідач, виплата щомісячного довічного грошового утримання, згідно з чинним законодавством проводиться без підвищення за проживання в гірському населеному пункті.

Суд вважає таку відмову Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області необґрунтованою та протиправною з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та має статус особи, що проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського. Факт постійного проживання позивача на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підтверджений посвідченням серії 2Б №342401, виданим Білоославською с/радою Надвірнянського району Івано-Франківської області 08.09.2017 року, реєстраційний № 4624 та паспортом громадянина України серії СС 202724.

Відповідно до Постанови Кабінету ОСОБА_3 України №647 від 11.08.1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських» селу Білі Ослави, Надвірнянського району Івано-Франківської області надано статус гірського.

Статтею 5 З-ну України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» визначено, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Статтею 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» передбачено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20%.

Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку видів державної матеріальної допомоги, які підлягають збільшенню на 20%. У цій нормі не приведено також переліку будь-яких виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету України, збільшення яких на зазначені 20% не допускається.

З системного аналізу наведеної правової норми суд робить висновок, що усі державні пенсії, стипендії, інші види державної матеріальної допомоги, у тому числі і щомісячне довічне грошове утримання суддів для осіб, які проживають на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підлягають збільшенню на 20%.

На підставі наведеного позовні вимоги, що є предметом судового розгляду, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача при проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку врахувати 17600 грн. отримуваних ним щорічно як матеріальну допомогу суд встановив наступне:

Пунктом 8 ч. 5 ст.48 З-ну України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 суд вказав, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій ст.55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Зі змісту ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої має бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ст.ст.133-134 З-ну України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст.1 З-ну України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції №5 «Зі статистики заробітної плати», матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до «Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 40 З-ну України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 р зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений З-нами України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення», оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відноситься до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється пенсія, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачеві у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, згідно довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.09.2017 року за №04-12/209-17.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17.11.2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії відповідача- Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області є протиправними, а позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в цілому.

Ч.2 ст. 99 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладне, положення ч.2 ст.99 КАС України, а також те, що про своє порушене право позивач дізнався 02.10.2017 року з письмової відповіді Надвірнянського ОУПФ України Івано-Франківської області, він не пропустив строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів і його порушене право підлягає захисту з 08.09.2017 року, як вказано в адміністративному позові.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 640 грн.00 коп.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 55, 64 Конституції України, Закону України « Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про оплату праці»,керуючись ст.ст. 94, 159, 162, п.2 ч.1 ст.183-2, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними - задовольнити.

Визнати дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування 20% доплати до довічного грошового утримання особі, яка постійно проживає на території гірського населеного пункту та неврахування для розрахунку 17600 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення - протиправними.

Зобов'язати Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20% розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 08.09.2017 року, відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а також при проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку врахувати 17600 гривень, отримуваних позивачем щорічно, як матеріальну допомогу.

Стягнути з Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської на користь ОСОБА_1 640 грн. 00 коп. сплачених судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львіського апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Грещук Р.П.