Справа № 809/674/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7592/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі № 809/674/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення,

В С Т А Н О В И В :

03.05.2017р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2017 року за № НОМЕР_1 в частині донарахованих коштів за платежем податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі - 68070,99 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 45380,66 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 22690,33 грн.; податкового повідомлення-рішення від 25.04.2017 року за № НОМЕР_2 в частині донарахованих коштів за платежем військовий збір в загальній сумі 5074,79 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 4059,83 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1014,96 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 року за № Ф- в частині донарахованих коштів за платежем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 73672,08 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № НОМЕР_3 від 25.04.2017 року в частині донарахованих коштів за штрафними санкціями в сумі 11227,34 грн., як таких, що не відповідають вимогам Податкового кодексу України та іншим законодавчим актам.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що податковий орган безпідставно прийшов до висновку про порушення позивачем податкового законодавства щодо віднесення останнім у 2015, 2016 роках до складу витрат підприємницької діяльності сум сплаченої орендної плати за земельну ділянку. Як наслідок, відповідач протиправно визначив грошові зобов'язання за платежами податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 68070,99 грн., військовий збір на загальну суму 5074,79 грн., а також 73672,08 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, 11227,34 грн. штрафних санкцій.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Між сторонами виник спір з підстав законності визначення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 чистого оподаткованого доходу зокрема, щодо включення до складу витрат сум орендної плати за землю державної та комунальної власності.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 як Орендарем та Івано-Франківською міською радою в особі міського голови як Орендодавцем укладено договір оренди землі за № 52 від 16.02.2011 року, згідно якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування адміністративно-виробничих будівель та споруд заводу залізобетонних виробів, яка знаходиться в м.Івано-Франківськ, вул.Ребета, 2а, загальною площею 1,1447 га. Розмір орендної плати за земельну ділянку на рік встановлено в 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і складала 88995,00 грн.

Сплата позивачем у 2015-2016 р. орендної плати за землі державної та комунальної власності підтверджена наявними в матеріалах справи податковими деклараціями, випискою з банківських рахунків, квитанціями. (а.с. а.с. 73,74,76, 78, 82)

10.04.2017р. податковий орган провів документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт № 264/09-19-13-04/НОМЕР_4 від 10.04.2017 року, в якому зазначено порушення позивачем вимог пункту 177.2., підпункту 177.4.1. пункту 177.4. статті 177 Податкового Кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на загальну суму 51685,22 грн., у тому числі: за 2015 рік на суму 22991,07 грн., за 2016 рік на суму 28694,15 грн.; пункту 11 статті 8, статті 4, пункту 2 статті 6, статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з єдиного внеску із суми доходу, отриманого від їх діяльності за період, що перевірявся, на суму 88256,59 грн., у тому числі: за 2015 рік у розмірі 34,7% на суму 53185,96 грн., за 2016 рік у розмірі 22% на суму 35070,63 грн.; підпунктів 1.3., 1.4., 1.5., 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з військового збору, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за період, що перевірявся, на загальну суму 4690,29 грн., у тому числі: за 2015 рік на суму 2299,11 грн., за 2016 рік на суму 2391,18 грн.

На підставі акту перевірки податковий орган виніс податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 25.04.2017 р. яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 51685,22 грн. та штрафними санкціями 25842,62 грн.; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 25.04.2017 року яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на суму 4690,29 грн. та за штрафними санкціями 1172,58 грн. (а.с. 17-18 )

Відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та на підставі картки особового рахунку платника, акта перевірки від 10.04.2017 року № 264/09-19-13-04/НОМЕР_4, контролюючий орган виніс вимогу № Ф- від 25.04.2017 року про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 88256,59 грн. ( а.с.19 )

Крім того, податковий орган прийняв рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № НОМЕР_3 від 25.04.2017 р. яким до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 14144,25 грн. (а.с. 19 )

Отже, за результатами проведеної перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства та заниження сплати сум грошових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

На визначення оподаткованого доходу платника податків та відповідно нарахування та сплати сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору і єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування вплинуло включення ОСОБА_1 до складу витрат сплачених сум орендної плати за землю державної та комунальної власності яка згідно 14.1.147 ст. 14 та п.п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України є податком на майно та не може бути включена до витрат фізичної особи-підприємця.

Регулювання правовідносин щодо оренди земельної ділянки комунальної або державної форми власності здійснюється Податковим кодексом України та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Тобто, до правовідносин, які випливають з оренди земель державної та комунальної власності передбачені спеціальні норми.

Пунктами 288.2-288.3 статті 288 ПК України передбачено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно підпунктів 14.1.136. 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою та входить до структури загальнодержавного податку.

Так, п.177.4 ст.177 ПК України передбачено до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Аналіз вказаних норми дають підстави дійти висновку, що п.177.4 ст.177 ПК України не передбачено право суб'єкта господарювання включати до валових витрат та враховувати при визначенні доходу суми сплаченого податку за надані в оренду землі державної або комунальної власності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки податковий орган як субєкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законами та Конституцією України. Орендна плата є обовязковим платежем, який сплачується фізичною особою-підприємцем орендарем за користування земельною ділянкою державної і комунальної власності, дана сума не включається до валових витрат підприємницької діяльності.

Разом з тим колегія суддів не приймає до уваги, доводи апелянта про застосування до спірних відносин пп.177.4.4 ст.177 ПК України оскільки, даний пункт передбачає включення до витрат сум на оплату «оренди майна» як компенсації вартості наданої послуги, а не «орендної плати» як податку, який сплачується до державного або місцевого бюджету.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі № 809/674/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Суддя ОСОБА_4
Суддя ОСОБА_5
Суддя ОСОБА_6

Ухвала складена в повному обсязі 17.10.2017 року.