Справа № 381/705/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м.Київ № 381/705/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області,

Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України в Київській області

про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області (далі відповідач 1), Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач 2) про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2017 зазначену вище справу передано до Київського окружного адміністративного суду на підставі пункту 2 частини 1 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з тим, що після відкриття провадження у справі з'ясувалося, що справа предметно підсудна іншому суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.05.2017 адміністративну справу № 381/705/17 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у листопаді 2016 року він звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області з заявою про видачу йому довідки про заробітну плату за період роботи в зоні відчудження ЧАЕС з зідно з пунктом 1 - 4 його завяи. Крім того, у вказаному зверненні позивач також просив нарахувати та виплатити йому відповідні суми, якщо такі не були йому нараховані.

Водночас, відповідач 1 у своїй відповіді № 29/0-773 від 25.11.2016 та довідці про зарплату № 7072 від 18.09.2012 повідомив йому про те, що фактична заробітна плата в зоні відчуження з якої визначається його премія нарахована в сумі 74,04 крб.

При цьому, позивач стверджує, що за результатом розгляду його звернення відповідач 1 не врахував, не виплатив і не зазначив усіх тих виплат які зазначались ним у пунктах 1-4 заяви.

За наведених обставин позивач просив суд визнати неправомірними дії Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Київській області щодо надання йому довідки встановленого зразка про грошове забезпечення на роботах в зоні небезпечності у м. Прип'ять в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 без урахування нарахування коштів за:

- посадовий оклад та оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб.;

- оплату праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі 58,64 крб.;

- одноразову виплату коштів в сумі 660 грн. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ;

- за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року премії в розмірі 500 крб.;

- добові в сумі 7 крб. та харчування 5 крб.70 коп.;

Крім того, позивач просив суд зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на його користь недоплачену суму за роботу у зоні небезпечності в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 в сумі 1246 крб., а саме: посадовий оклад та оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб.; оплату праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі 58,64 крб.; одноразову виплату коштів в сумі 660 грн. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. премії в розмірі 500 крб.; добові в сумі 7 крб.; харчування 5 крб.70 коп.;

Зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Київській області включити в довідку про його заробітну плату за період з 27.04.1986 по 28.04.1986 вищезазначені виплати та видати йому нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі до Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії;

Разом з цим, позивач зазначив про необхідність зобов'язати Фастівське обєднане управління пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок його пенсії та здійснити відповідні виплати з урахуванням відомостей про заробітну плату під час виконання службових обовязків у зоні небезпечності (зоні відчуження) м.Прип'ять по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: посадовий оклад та оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб.; оплату праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі 58,64 крб.; одноразову виплату коштів в сумі 660 грн. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. премії в розмірі 500 крб.; добові в сумі 7 крб.; харчування 5 крб.70 коп. Загальна сума нарахування 1 246 крб.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення адміністративного позову.

В обґрунтування доводів заперечень відповідач зазначив, що нарахування основного грошового забезпечення у 1986 році здійснювалось відповідно до положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, яке було обумовлене наказом МВС СРСР від 19.03.1984 № 090.

Саме цим наказом та наказами МВС СРСР, якими керувались органи внутрішніх справ при нарахуванні грошового утримання особам рядового та начальницького складу за роботу під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не передбачена оплата за несення служби в надурочний час, у вихідні та святкові дні та преміювання.

Відповідач 1 також звертав увагу суду, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась відповідно до діючих на підприємстві систем преміювання, а норми КЗпП УРСР не поширювались на працівників органів внутрішніх справ у тому числі щодо режиму робочого часу, додаткової оплати за роботу у вихідні, святкові і неробочі дні, надурочні і нічні години тощо. Таким чином, щомісячне преміювання осіб рядового та начальницького складу органів та підрозділів внутрішніх справ не здійснювалось, та відповідно і підстави для виплати премії позивачу за період виконання робіт, повязаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС - відсутні.

Разом з цим, відповідач 1 зазначив, що оплата праці позивачу здійснювалась Згідно з розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.06.1986 № 964, постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 у відповідній кратності до зони перебування.

За наведених обставин, відповідач 1 стверджує, що грошове утримання позивача за час несення служби в зоні особливого контролю в 1986 році нараховане та виплачене згідно законодавства, яке діяло в той період.

Відповідач -1 також зазначив, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Тобто, ГУ МВС України в Київській області не має права видавати довідку про грошове забезпечення позивача за несення служби в зоні відчуження із зазначенням складових грошового забезпечення не зазначених в розрахунковому листі (первинний фінансовий документ) за запитуваний період.

Таким чином, субєкт владних повноважень наголошував на тому, що дії Фастівського MB ГУМВС України в Київській області по видачі позивачеві довідки грунтуються виключно на нормах діючого законодавства, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Фастівське обєднане управління пенсійного фонду України в Київській області позивних вимог також не визнало та просило суд відмовити у їх задоволенні.

В обґрунтування доводів заперечень відповідач 2 зазначив, пенсія позивача визначалася на підставі поданої ним довідки від 24.07.2000 № 417, відповідно до змісту якої фактична заробітна плата позивача за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Припять з 27 по 28 квітня 1986 року становить 74,07 крб.

Разом з цим, відповідач 2 зазначив, що будь-яких інших довідок про заробітну плату позивач до управління не надавав.

За наведених обставин, Фастівське обєднане управління Пенсійного фонду України стверджує про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

У судове засідання, призначене на 19.07.2017 сторони явку уповноважених представників до суду не забезпечили, проте від позивача та уповноваженого представника відповідача 1 до суду надійшли клопотання про здійснення судового розгляду справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що відповідач 2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, та при цьому будь-яких заяв або клопотань до суду не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За вказаних обставин, суд здійснив розгляд даної справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи посвідчень, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 1 та інвалідом другої групи, що надає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с. 7, 8).

Судом встановлено, що майор міліції ОСОБА_1 приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та знаходився у зоні відчуження в місті Припять у період з 27.04.1986 по 28.04.1986 року, а саме 2 дні.

Аналогічні обставини (дані) вказано у довідці № 0-594, виданої 31.08.2012 ГУ МВС України в Київській області. Зі змісту цієї довідки вбачається, що позивач є колишнім працівником органів внутрішніх справ та відповідно до наказів УВС виконкому Київської обласної ОСОБА_2 народних депутатів про виплату кратних окладів особовому складу, який брав участь у заходах ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дійсно залучався до зазначених заходів на території зони відчуження в періоди: 27.04.-28.04.1986 року в м. Припять (наказ № 069-86) (а. с.11).

Крім того, згідно з даними картки обліку радіоактивного опромінення позивач за період перебування в зоні відчуження з 27.04.1986 по 28.04.1986 отримав дозу опромінення 11,12 БЄР, що дорівнює 111,2 мілізіверта (а.с.10).

18.02.2012 ОСОБА_1 було видано довідку № 7072 про те, що йому за роботу в населених пунктах зони відчуження Припять 27.04.1986 по 28.04.1986 по місцю роботи Фастівський МРВ ГУ МВС України в Київській області на посаді начальника інспекції у справах неповнолітніх виплачена заробітна плата у розмірі 74,04 крб. з урахуванням окладу (тарифної ставки) у розмірі 110,00 крб., а також коефіцієнта 4 відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів УСРС та Укрпрофради від 01.06.1986 № 207-7. Збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження становить 15,40 крб. (денна тарифна ставка 7,33 крб., кратність 4) Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчудження із якої визначається пенсія складає 74,04 крб.

Зі змісту вказаної довідки судом також встановлено, що премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (із зазначенням показника преміювання, розміру премії та підстави її виплати), а також інші доплати та надбавки (за роботу у нічний час, за класність тощо із зазначенням розміру та підстави виплати) до даної довідки органом держаної влади включені не були (а.с.12).

У листопаді 2016 року, дізнавшись про зняття грифу секретно з урядових рішень щодо нарахування оплати праці особам, які безпосередньо брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження в 1986 році, він звернувся до відповідача - 1 з письмовою заявою про надання йому довідки про заробітну плату з урахуванням виплати окладу у розмірі кратному тій до зони небезпеки в якій він перебував, премії в розмірі 500,00 крб. та виплати одноразової грошової винагороди за гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення за роботу в зоні відчуження за період з 26 по 30 квітня 1986 року, а також коштів на харчування (із розрахунку 2,85 крб. на добу) та добових у розмірі 3 крб. 50 коп. Разом з цим, позивач просив видати йому довідку про середню заробітну плату працівника за роботу в зоні відчуження за 1986 рік по формі затвердженої наказом Міністерства соціальної політикиУкраїни за № 1808/22120 від 29.10.2012 та провести грошові розрахунки та виплатити належні, але не виплачені йому грошові суми (а.с. 15-16).

На вказане звернення ГУ МВС в Київській області 25.11.2016 було надано відповідь № 29/0-773, що довідка про заробітну плату з урахуванням кратності від 18.09.2012 № 7072 видана Фастівським МВ вірна і підстав для видачі нової не має.

Як вбачається зі змісту даного листа, в обґрунтування прийнятого рішення відповідач зазначив, що згідно з вимогами постанови ЦК КПРС, Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР і ВЦ РПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» надано право керівникам виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військове або спеціальне звання у подвійному розмірі.

Згідно з вимогами постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10.06.1986 № 207 «Про оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією н аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища» надано право керівникам міністерств і відомств і заступникам провадити оплату праці працівників, зайнятих на ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в передбачених розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964.

У свою чергу, розпорядженням ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» з метою прискорення робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції було дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на цих роботах у III зоні небезпеки, у п'ятикратному розмірі, порівняно з установленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у чотирикратному розмірі і в І зоні - у трикратному розмірі.

Відповідно до розпорядження ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 23.05.1986 № 1031-рс порядок і розміри підвищеної оплати праці зазначеним розпорядженням поширюються на військовослужбовців, начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятий на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції.

Позивачу було також роз'яснено, що довідки видаються відповідно до постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 на підставі довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і розрахункового листа, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за роботи в зоні ЧАЕС. Розрахунок проводиться виходячи із середньо тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів у зоні.

Разом з цим, субєкт владних повноважень також зазначив, що оплата праці працівників, зайнятих на третій, другій і першій зонах небезпеки, проводиться відповідно у чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем тобто без їх підвищення на 100%.

Крім того, підстав для виплати ОСОБА_1 премії за період виконання робіт, повязаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, після його повернення із зони відчуження не було, оскільки щомісячне преміювання осіб рядового та начальницького складу (підрозділів) внутрішніх справ до відрядження не здійснювалось.

Згідно з розрахунковим листом за 1986 рік нарахування пайкових і добових не проводились.

Відповідач також звертав увагу, що у картці про нарахування грошового забезпечення відсутній запис про те, що ОСОБА_1 отримував разову грошову винагороду за отриману максимально допустиму дозу радіації, а тому підстав для включення її у довідку про грошове забезпечення, отримане в зоні відчуження немає.

Разом з цим, відповідачем зазначено, що грошові винагороди, які позивач отримав у зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку, видану на підставі постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7, не включаються.

Вважаючи дії відповідача - 1 протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я визначені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII, який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

У свою чергу, умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

При цьому, базовим документом, який визначав порядок оплати праці ліквідаторам аварії на ЧАЕС, є постанова Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР, ОСОБА_2 Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Професійних Спілок від 7 травня 1986 року № 524-156 Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України", закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України як такі, що не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, іншими нормативними актами не передбачені, відповідно вказаний Порядок є чинним.

ОСОБА_2 Міністрів СРСР "Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" № 964-рс від 17 травня 1986 року було дозволено керівникам міністерств та відомств, що беруть участь в ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії здійснювати у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих на вказаних роботах в ІІІ зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі в порівнянні з установленими чинним законодавством нормами. ОСОБА_2 СРСР Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на начальницький і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ЛНА на ЧАС було розповсюджено порядок та розміри підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964.

Водночас, постановою № 665-195 від 05.06.1986 була встановлена оплата праці працівників, зайнятих на роботах в 3, 2 та 1 зонах небезпеки, відповідно у 4-х, 3-х і 2-кратних розмірах (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановлену по основному місцю роботи (п.1). Ця ж норма продубльована в п.1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7.

Як вже зазначалось, позивач працював у третій зоні небезпеки, тому оплата праці ОСОБА_1 мала бути визначена у чотирикратному розмірі понад середньомісячну заробітну плату виходячи з його тарифної ставки (окладу).

Відповідачами вказаної обставини також не заперечується.

Як вбачається з довідки № 7072 від 18.09.2012, фактична заробітна плата за роботу у зоні відчуження із якої визначається пенсія була нарахована ОСОБА_1 у розмірі 74,04 крб. виходячи з денної тарифної ставки за посадовим окладом та з урахуванням коефіцієнта 4, а саме: 7,33 крб. (денна тарифна ставка по основному місцю роботи) Ч 4 (кратність оплати праці працівників, зайнятих на роботах в 3 зоні небезпеки) Ч 2 (дні) = 58,64 крб.

Отже, чотирикратний розмір понад середньомісячну заробітну плату позивача виходячи з його тарифної ставки (окладу) було визначено у розмірі 58,64 крб.

При цьому, суд звертає увагу, що аналогічний розрахунок було зроблено позивачем та додано до матеріалів справи (а.с.14).

Отже, з наведеного вбачається, що у довідці про заробітну плату визначено коефіцієнт, який відповідає передбаченим законодавством вимогам.

Крім того, судом встановлено, що середній заробіток за дні роботи в зоні відчудження визначено у розмірі 15,40 крб., в той час як в адміністративному позові позивачем визначено розмір посадового окладу та окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб., тобто меншому ніж йому було встановлено відповідачем.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15%.

Крім того, згідно з ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року № 530-рс міністерствам, відомствам, облвиконкомам, Київському та Севастопольському міськвиконкомам надано право установлювати працівникам, які були зайняті на роботах в районах, з яких евакуйовано населення у звязку з аварією на Чорнобильській АЕС надбавки, та підвищувати до 25 % тарифні ставки (посадові оклади).

Виходячи з викладених положень, грошове забезпечення позивача під час виконання робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у місті Припять, яке відноситься до третьої зони небезпеки, повинно бути розрахованим виходячи з подвійного розміру посадового окладу, підвищеного до 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, з урахуванням кратності 4 та середньої заробітної плати за основним місцем роботи.

З наявної в матеріалах справи довідки, судом встановлено, що відповідачем 1 було дотримано зазначених вимог законодавства.

Таким чином, за наведених обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача 1 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб.; оплати праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі 58,64 крб. та внесення відповідних даних у довідку про його заробітну плату (грошове забезпечення) відповідають чинному законодавству і порушень не містять. Отже, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо наявності підстав для зобовязання відповідача 1 нарахувати та виплати позивачу одноразову виплату коштів в сумі 660 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання та премію в розмірі 500 крб. за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року, добових в сумі 7 крб. та витрат на харчування у розмірі 5 крб.70 коп., суд зазначає про таке.

ОСОБА_2 міністрів СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати від 17 травня 1986 року № 964-рс визначено, що у тих випадках, коли працівник отримує гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб.

Позивач мав звання: майор міліції та, як вже зазначалось, отримав дозу опромінення: 11, 12 бер. (111,2 мілізівертів).

Відповідно до Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР 29 липня 1991 за № 114 посада майор міліції (майор внутрішньої служби) віднесена до категорії «Старший начальницький склад».

Таким чином, за наведених обставин та враховуючи приписи вказаного ОСОБА_2 позивачу належить до виплати одноразова грошова винагорода (як особі, відноситься начальницького складу органів внутрішніх справ), у розмірі трьох місячних окладів грошового утримання по посаді і спеціальному званню, що становить 660,00 крб. Посадовий оклад - 110 крб., звання - 110 крб. (110+110) х 3 = 660,00 крб.

Суд також звертає увагу, що відповідно до приписів наказу Управління ВС виконкому Київської обласної ОСОБА_2 народних депутатів від 29 жовтня 1986 року № 440 Про виплату одноразової винагороди особовому складу Припятського МВВС, які брали участь по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС начальнику ФПО УВС було наказано до 156 листопада цього року забезпечити нарахування і виплату одноразової винагороди особовому складу Припятського МВВС, які брали участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС.

При цьому, як стверджують позивач та відповідач - 1 зазначена одноразова винагорода не була виплачена позивачу.

За наведених обставин та враховуючи, що позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 660,00 крб., проте вказана сума коштів всупереч вимогам чинного законодавства не була виплачена останньому, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині та зобовязання Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на його користь не доплачену суму грошової винагороди у розмірі 660,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ під час виконання робіт у зоні небезпечності в період з 27.04.1986 по 28.04.1986.

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити йому премію в розмірі 500 крб. за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, обргунтовуючи своє право на отримання премії посилається на ОСОБА_2 міністрів СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати від 17 травня 1986 року № 964-рс.

Водночас, вказаною нормою законодавства, не передбачено права щодо здійснення відповідних виплат.

У свою чергу, суд зазначає, що у пункті 3 ОСОБА_3 Міністрів УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 року Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, вирішено виділяти в розпорядження міністерства енергетики і електрифікації СРСР для заохочення працівників підприємств, установ і організацій (незалежно від їх підвідомчої підпорядкованості), які безпосередньо беруть участь в роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, кошти. Розмір премії не повинен перевищувати 400 крб. на місяць (понад встановлені максимальні розміри премії).

Отже, з наведеного вбачається, що позивач, виконуючи роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року мав право на отримання премії.

Разом з цим, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач такої премії не отримував та вказане грошове забезпечення взагалі не було нараховано ОСОБА_1

При цьому, доводи відповідача про те, підстав для виплати позивачу премії за період виконання робіт, повязаних із ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, після його повернення із зони відчуження не було, оскільки щомісячне преміювання осіб рядового та начальницького складу (підрозділів) внутрішніх справ до відрядження не здійснювалось, не приймаються судом до уваги. Зокрема, відповідні кошти (у розмірі 1 млн. рублів на місяць до повного завершення цих робіт) на виплату премій виділялись державою на виконання ОСОБА_3 Міністрів УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища та повинні були бути використані за призначенням незалежно від того, чи виплачувались премії працівникам, які безпосередньо брали участь в роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС за їх основним місцем роботи.

Суд також звертає увагу, що у ОСОБА_3 Міністрів УРСР і УРРПС № 207-7 від 10.06.1986 зазначено, що витрати, пов'язані з відрядженням всіх працівників, виробляються понад ліміти на службові відрядження і не обмежуються граничними асигнуваннями на ці цілі.

Крім того, суд зауважує, що відповідач - 1 стверджуючи про відсутність підстав для виплати позивачу премії посилається виключно на відсутність преміювання осіб рядового та начальницького складу (підрозділів) внутрішніх справ до відрядження, тобто, наявність права позивача на отримання відповідної премії за роботу в зоні відчуження відповідачем 1 фактично визнається.

Таким чином, оскільки позивач мав право на отримання премії за виконання робіт повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, проте зазначена грошова винагорода не була нарахована та виплачена позивачу, суд дійшов висновку про зобовязання відповідача -1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року у розмірі 400,00 крб.

З огляду на зазначене позовні вимоги про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію в розмірі 500 крб. за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року підлягають задоволенню частково.

Щодо наявності підстав для донарахування позивачу добових та витрат за харчування колегія суддів зазначає, що відповідно до умов підпункту 2 пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів України РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які зайняті на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» міністерствам і відомствам дозволялось виплачувати працівникам, у тому числі військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, військовозобов'язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища, добові в розмірі 3,50 крб. та забезпечувати їх безкоштовними трьохразовим гарячим харчуванням (із розрахунку 2,85 крб. на добу) і безкоштовним житлом.

Водночас, як встановлено судом, кошти на харчування та добові позивачу, всупереч наявного у нього права на їх отримання, не нараховувались і не виплачувались.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання відповідача 1 нарахувати та виплати йому зазначені суми коштів у розмірі 7 крб. (добові) та 5,70 крб.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на його користь не доплачену суму за роботу у зоні небезпечності в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 в сумі 1246 крб. підлягають задоволенню частково, а саме в частині нарахування та виплати позивачу: одноразової виплати коштів в сумі 660,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; премії в розмірі 400 крб. за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 та добові в сумі 7 крб. та витрати на харчування у сумі 5 крб.70 коп., що разом складає 1072,70 крб.

Щодо вимоги про визнання неправомірними дій Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Київській області щодо надання ОСОБА_1 довідки встановленого зразка про грошове забезпечення на роботах в зоні небезпечності в м. Прип'ять в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 без урахування коштів за посадовий оклад та оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб., оплату праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі 58,64 крб., одноразової виплату коштів в сумі 660 крб., за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року премії в розмірі 500 крб.; добових в сумі 7 крб. та харчування - 5 крб.70 коп., то суд зазначає, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Як було встановлено судом, дії відповідача 1 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб.; оплати праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі 58,64 крб. та внесення відповідних даних у довідку про його заробітну плату (грошове забезпечення) відповідають чинному законодавству і порушень не містять.

Щодо іншої частини вказаної позовної вимоги, то вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки відповідач -1 не мав законних підстав для невключенння відповідних сум грошового забезпечення позивача до довідки встановленого зразка.

При цьому доводи відповідача 1 про те, що грошові винагороди, які позивач отримав у зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку, видану на підставі постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7, не включаються, не приймаються судом до уваги з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 Закону України Про оплату праці передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, доводи відповідача-1, відносно того, що премії (винагорода та виплата) носять разовий характер, а тому до розрахунку заробітної плати не включаються є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Слід зазначити, що аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 10 грудня 2014 року по справі К/800/48786/14.

Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006-р Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до першої категорії а також тих, які в 1986-1987 роках отримали дозу опромінення в 25 бер і більше, органам внутрішніх справ дозволено перераховувати їх грошове утримання за періоди роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Крім того, доручено МВС та Мінсоцзахисту призначати і перераховувати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з названим розпорядженням грошового утримання.

За наведених обставин, судом встановлено, що відповідачем - 2 при видачі довідки № 7072 від 18.09.2012 не було враховано ряду обставин, що в подальшому значно вплинуло на розмір пенсії позивача та відповідно обмежило його конституційні права.

При цьому, відповідачем -1 не було доведено суду обставин, які б унеможливлювали внесення всіх відомостей про заробітну плату позивача відповідно до вимог законодавства та на підставі наявних у позивача документів.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача- 1 включити в довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 27.04.1986 по 28.04.1986 вищезазначені виплати та видати йому нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі до Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії, суд зазначає про таке.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства.

Згідно листа Мінсоцполітики від 09 червня 1995 року №224/8.13 підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У свою чергу, постановою КМУ від 25 березня 2011 року № 112 затверджено Порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В пункті 6 Порядку зазначено, що в усіх випадках, премія, передбачена пунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_2 Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 № 207-7 (не більше як 400 крб. на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганню забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

З оляду на зазначені норми законодавтсва, а також викладені у давному рішенні висновки суду, позивачу повинен бути проведений розрахунок грошового забезпечення колишнього старшого сержанта міліції - міліціонера Припятського медичного витверезника Припятського МВВС - ОСОБА_4 із урахуванням посадового окладу в подвійному розмірі, підвищення посадового окладу до 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю, премії 400 карбованців і грошової винагороди за отриману допустиму дозу радіації в розмірі 660 карбованців, а також добових в сумі 7 карбованців та грошового забезпечення на харчування у розмірі 5 карбованців70 копійок.

З 1 січня 2012 року набула чинності ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою проведено перерахунок пенсії чорнобильцям, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Отже, наділивши позивача певними соціальними гарантіями, що випливають з його статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліда із захворюванням, повязаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, держава взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали і є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, визначений механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_3 Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 7 Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" довідки про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період надаються підприємствами, установами та організаціями за основним місцем роботи працівників або їх правонаступниками.

Разом з цим, суд зазначає, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ триває процедура ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.

Відповідно до частини другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Разом з тим, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (пункт 4 статті 105 Цивільного кодексу України).

Отже, на даний час повноваження з видачі довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, залишаються за ліквідаційними комісіями ГУМВС (УМВС) в областях та м. Києві.

Таким чином, з метою належного виконання прийнятого судом рішення, уникнення будь-яких перешкод в отриманні позивачем вказаної довідки та відновлення його порушеного права, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та зобовязання вимоги позивача про зобовязання ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Київській області включити в довідку про його заробітну плату за період з 27.04.1986 по 28.04.1986 всі належні позивачу та вказані в даному судовому рішенні виплати та видати йому нову довідку про перераховане грошове забезпечення відповідно зразку довідки, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 03.09.2012 року за № 536 встановленого зразка для подачі до Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Фастівське обєднане управління пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та здійснити відповідні виплати з урахуванням відомостей про заробітну плату під час виконання службових обовязків у зоні небезпечності (зоні відчуження) м.Прип'ять по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме: посадовий оклад та оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі 14,66 крб.; оплату праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі 58,64 крб.; одноразову виплату коштів в сумі 660 грн. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. премії в розмірі 500 крб.; добові в сумі 7 крб.; харчування 5 крб.70 коп., Загальна сума нарахування 1 246 крб., то суд зазначає, що вказана позовна вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Зокрема, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодних доводів та доказів, які б свідчили про наявність сумнівів щодо невиконання вказаних дій відповідачем - 2 після набрання цим рішенням законної сили.

При цьому, судом встановлено, що відмови щодо вирішення відповідачем 2 даного питання позивач не отримував. І саме набрання даним судовим рішенням законної сили у подальшому є підставою для нарахування позивачу відповідних виплат.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідач-1, як субєкт владних повноважень, не надав в ході судового розгляду справи належних та достатніх доказів, які б спростували всі доводи позивача.

Враховуючи зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Як встановлено судом, позивач, відповідно до пункту 10 статті 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, витрати позивача, пов'язані з залученням свідків та проведенням судових експертиз також відсутні, отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Разом з цим, відповідачі також не понесли судових витрат, тому вони на їх користь стягненню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача-1, який є суб'єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Київській області щодо надання ОСОБА_1, довідки встановленого зразка про грошове забезпечення на роботах в зоні в зоні відчуження в м. Прип'ять в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 без урахування одноразової виплати коштів в сумі 660,00 крб., премії в розмірі 400,00 крб., добових в сумі 7,00 крб. та коштів на харчування у сумі 5 крб.70 коп.

3. Зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Київській області нарахувати та виплатити користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошового забезпечення за роботу у зоні відчуження в період з 27.04.1986 по 28.04.1986 в сумі 1072,7 крб., а саме: одноразову виплату в сумі 660,00 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; премію в розмірі 400 крб. за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р., добові в сумі 7,00 крб. та кошти на харчування у розмірі 5 крб.70 коп.

4. Зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Київській області включити в довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 27.04.1986 по 28.04.1986 за роботу у зоні відчуження м.Припять по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС такі виплати: збережений середній заробіток за 2 дні роботи в зоні відчуження у розмірі 15,40 крб.; оплату праці працівників в межах тридцяти кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зони небезпеки, у 4 кратному розмірі, що дорівнює 58,64 крб.; одноразову виплату за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ в сумі 660,00 крб.; премію за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. в розмірі 400,00 крб.; добові в сумі 7,00 крб. та кошти на харчування у сумі 5 крб.70 коп.

5. Зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Київській видати ОСОБА_1 нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі до Фастівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії.

5. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

6. Встановити для Ліквідаційної комісії Головного Управління МВС України в Київській строк для надання суду звіту про виконання судового рішення один місяць з дня набрання законної сили судовим рішенням.

ОСОБА_3 набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно з частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.