Справа № 539/1875/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 р. Справа № 539/1875/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Калиновського В.А.
Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.08.2017р. по справі № 539/1875/17
за позовом ОСОБА_1
до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про скасування рішення та зобов`язання провести перерахунок пенсії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №210 від 07.06.2017 року, яким відмовлено йому ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, згідно довідки ТДВ «Лічмаш-Прилад» №37/017 від 24.05.2017 року; зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати йому ОСОБА_1 пенсію, відповідно до довідки, №37/017 від 24.05.2017 року, виданої ТДВ «Лічмаш-Прилад» із заробітної плати 2016,60 гривень за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за один повний календарний місяць з 01 липня 1986 року по 31.07.1986 року, відповідно до п. 4 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23.11.2011 року, починаючи з 25 травня 2017 року з урахуванням раніше сплачених сум пенсії.
Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.08.2017 року задоволено позов.
Визнано неправомірним та скасовано рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №210 від 07.06.2017 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, згідно довідки Товариства з додатковою відповідальністю «Лічмаш-Прилад» №37/017 від 24.05.2017 року.
Зобов`язано Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, відповідно до довідки №37/017 від 24.05.2017 року, виданої Товариством з додатковою відповідальністю «Лічмаш-Прилад» із заробітної плати 2016,60 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за один повний календарний місяць з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року, починаючи з 25 травня 2017 року з урахуванням раніше сплачених сум пенсії.
Судові витрати віднесено на рахунок держави.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Також просив провести розгляд справи за його відсутності.
Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.
Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що що ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, має ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково та отримує пенсію по інвалідності через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (а.с.6-7).
У 1986 році позивач ОСОБА_1 працюючи слюсарем механоскладальних робіт 5-го розряду на Лубенському заводі лічильних машин, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.18-20), правонаступником якого є ТОВ «Лічмаш-Прилад», був призваний Лубенським РВК на військові збори, де у складі військової частини НОМЕР_1 виконував спеціальні роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії безпосередньо у 30-ти кілометровій зоні відчуження ЧАЕС, у період з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року у різних населених пунктах: у зоні №3, №2, №1 тощо, що підтверджується довідкою в/ч 61511 № 1346/43 (а.с.16).
Після повернення на попереднє місце роботи йому було нараховано та виплачено заробітну плату за проведену роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за відпрацьований час в сумі 609,22 крб.
З 27.01.2011 року позивачу була встановлена 2 група інвалідності безстроково по захворюванню, пов`язаному з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідки МСЕК серія 10 ААА № 016284 (а.с. 7) і він отримує пенсію через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.
Згідно з довідкою, виданою ТДВ «Лічмаш-Прилад» №37/017 від 24.05.2017 року, товариством перераховано заробітну плату ОСОБА_1 за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період із 01.07.1986 року по 31.07.1986 року в сумі 2016,60 крб. (а.с.10-14)
25.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою з приводу перерахунку та виплати йому пенсії, згідно вищевказаної довідки ТДВ «Лічмаш-Прилад» №37/017 від 24.05.2017 року.
Рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №210 від 07.06.2017 року ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі наданої ним до управління довідки ТДВ «Лічмаш-Прилад» №37/017 від 24.05.2017 року було відмовлено (а.с.8-9).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки ТДВ «Лічмаш-Прилад» №37/017 від 24.05.2017 року.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112, визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках.
Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначав виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від пеіоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути ні: від фактично одержаної суми у зазначений період.
Основним документом, який підтверджує час, місце і три робочого дня у зоні відчуження є:
- довідка, видана командиром військової частини, у складі якої виконувались роботи, про участь у ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження (первинний документ на підставі якого проводилась оплата праці за основним місцем роботи в підвищених розмірах) з зазначенням населеного пункту (зони небезпеки, кратності оплати праці), періоду роботи (кількості днів, тривалості робочого дня);
- довідка, видана архівом Міністерства оборони України, яка підтверджує час, місце і тривалість робочого дня у зоні відчуження.
Згідно із пунктом 2.10. розділу 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідки про заробітну плату видаються на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та ін. документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Таким чином, у розумінні приписів пункту 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підприємство має надати довідку про новий розмір заробітної плати (з оплатою годин роботи у надурочний і нічний час, вихідні і святкові дні), яка розрахована на підставі довідок, виданих командиром військової частини або Міністерством оборони, якими підтверджене час, місце і тривалість робочого дня цих осіб.
Отже, аналізуючи наведені норми матеріального права колегія суддів зазначає, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахування пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання.
Перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.
З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки військової частини 61511 від 09.09.1986 року № 1325/31 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 08.06.1986 р. по 04.09.1986 р. та має право на отримання заробітку в кратних розмірах:
- в 3-кратному розмірі: за 20 днів червня 1986 року;
- в 2-кратному розмірі: за 3 дні червня 1986 року та 15 днів липня 1986 року;
- в 1-кратному розмірі: за 16 днів липня 1986 року.
Колегією суддів встановлено, що згідно акту № 68 від 31.05.2017 року про перевірку достовірності довідок про заробітну плату для обчислення пенсії було проведено позапланову перевірку ТДВ «Лічмаш-Прилад» достовірності довідки про заробітну плату, одержану особою в зоні відчуження в 1986 році виданої ОСОБА_1 за № 37/017 від 24.05.2017 року. Перевіркою було встановлено, що довідка № 37/017 від 24.05.2017 року видана безпідставно та заробітна плата розрахована з порушенням норм законодавства. В зв`язку з чим позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії (а.с. 38, 39).
Так, підприємством невірно визначений показник кратності. Середня кратність застосовується, якщо протягом одного дня виконувалася робота в різних зонах небезпеки, і визначається шляхом ділення годино-кратності по зонах небезпеки на тривалість роботи в зоні відчуження. А довідка військової частини, видана позивачу, містить конкретну інформацію про кількість днів роботи по зонах небезпеки.
Обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Так з моменту аварії оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, тобто проводилася за підвищеними до 100 процентів тарифний, ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівник підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3- кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).
Оплата праці робітників і службовців, відряджених в зону ЧАЕС призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата проводилась згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у відповідних зонах небезпека 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігалася заробітна плата, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР 17.05.1986 № 964 робота працівників оплачувалась в кратному розмірі виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів.
Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07.05.1986 № 524-156.
Тому для обчислення заробітку із годинної тарифної ставки, підвищ на-100 відсотків, як це проведено підприємством, підстави відсутні.
Також, підприємством безпідставно, без надання підтверджуючих документів, проведено нарахування премії у розмірі 60%. Постановою Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 було дозволено підвищувати до 60% максимальний розмір премії. Конкретний розмір премії встановлювався на кожному підприємстві безпосередньо, але не в 60 відсотків тарифної ставки (окладу). Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Таким чином, якщо до призову на військові збори премія працівнику нараховувалась систематично, за період виконання пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, премія також повинна бути нарахована в тих же розмірі, як і працівникам підприємства, які не брали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. у відповідності з діючим положенням про преміювання. Якщо на підприємстві виплата премії не була передбачена, або була передбачена, але в меншому розмірі, підстав для нарахування премії в розмірі 60% немає.
Наявні на підприємстві документи про нарахування заробітної плати, а також особовий рахунок за 1986 рік не підтверджують факт встановлення на підприємстві премії в розмірі 60 % та виплати одноразової премії, передбаченої підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 в розмірі 400 крб., що свідчить про необґрунтованість її включення до складу заробітної плати для обчислення пенсії. В ході проведення перевірки на підприємстві (акт перевірки від 31.05.2017 року № 68) виплата премії ОСОБА_1 у розмірі 60% не підтверджена особовими рахунками. Положення про преміювання не виявлено. Одноразова премія в розмірі 400 крб. в розрахунковій відомості за 1986 рік не нарахована та не виплачена.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
А тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим.
На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198; п.4 ч.1. ст.202 КАС України, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.
Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.08.2017р. по справі № 539/1875/17 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.