Справа № 442/3712/17
Суддя: Нагірна О. Б.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/3712/17
Провадження № 2-а/442/136/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправним та скасування п.п. 1.4 п. 1 рішення ОСОБА_2 міської ради від 30.11.2016 року за №465, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання протиправним та скасування п.п. 1.4 п. 1 рішення ОСОБА_2 міської ради від 30.11.2016 року за №465, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 10.08.2016 року звернувся до відповідача з клопотання про відведення земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Заява ним подана у відповідності до закону. 17.08.2016 року він отримав лист виконкому за №3-21/7695, яким його повідомили, що питання про виділення земельної ділянки буде розглянуто на засіданні постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин. Остаточне рішення буде прийнято сесією міської ради. Проводячи моніторинг рішень ОСОБА_2 міської ради йому стало відомо про те, що йому відмовлено у проханні на засіданні сесії міської ради від 30.11.2016 року. Вважає такі дії відповідача протиправними та за захистом свого порушеного права змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримав думку свого довірителя, просив задоволити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позову, пославшись на письмове заперечення.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимог п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10.08.2016 року позивачем було подано до ОСОБА_2 міської ради клопотання про відведення земельної ділянки площею від 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

17.08.2016 року виконком ОСОБА_2 міської ради надіслав позивачу лист за №3-21/7695 про те, що ОСОБА_2 міська рада на звернення позивача з земельних питань повідомляє, що дане питання буде розглянуто на засіданні з питань регулювання земельних відносин. Остаточне рішення буде прийнято сесією міської ради.

В подальшому ОСОБА_2 міською радою було прийнято рішення за №465 від 30.11.2016 року «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки».

Згідно ст. 121 Земельного кодексу України, громадянин України може отримати з державної і комунальної власності в приватну безкоштовно: ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара); ділянку для ведення особистого селянського господарства (до 2 га); ділянку для ведення фермерського господарства (в розмірі земельної частки (паю) визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство); ділянку для ведення садівництва (до 0,12 га); ділянку для індивідуального дачного будівництва (до 0,10 га) і ділянку для будівництва індивідуальних гаражів (не більше 0,01 га).

Земельний кодекс України встановлює, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах зазначених норм, провадиться один раз по кожному виду використання, при цьому особа може скористатись правом на безкоштовну приватизацію землі по кожному з видів цільового призначення.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державні комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного і виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст.78 та 79-1 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Так, ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Аналогічна вимога щодо терміну розгляду на сесії питання із земельних правовідносин визначена і ст. 46 п. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ст.71 ч.2 КАС України, адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в задоволенні його клопотання, відповідач порушив норми Земельного Кодексу України та принцип розсудливості, оскільки дії відповідача, як на думку суду, всіляко спрямовані на перешкоджання позивачу в реалізації його права отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування п.п.1.1 п.4 рішення ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 30.11.2016 року №465 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки» та зобов»язання ОСОБА_2 міської ради повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про відведення земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, так як в судовому засіданні доведено, що дії відповідача, не відповідають вимогам ст. 24 Конституції України, ст.ст. 118, 121, 122 Земельного кодексу України, а саме ОСОБА_2 міською радою відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою без будь-якого обґрунтування.

Також позивач просить зобовязати ОСОБА_2 міську раду надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №6 від 11.05.2011 зазначено, що суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів місцевого самоврядування або зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято. Згідно з ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема вирішення відповідно до закону питань

регулювання земельних відносин.

Крім цього, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31

липня 2014 року у справі №2а-3006/11; К/800/29991/14 встановлено та

підтримується позиція, що суд не вправі приймати рішення з питань,

віднесених до виключної компетенції органів місцевого самоврядування, а

також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в

Україні» відповідна рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та

інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному

засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради,

крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином відповідач є суб'єктом владних повноважень та

здійснює в даних правовідносинах надані йому діючим законодавством

України такі повноваження.

Оскільки орган місцевого самоврядування наділений дискреційними повноваженнями, тому суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Оскільки, до компетенції суду не входить зобов'язання відповідача приймати на сесії будь-яке рішення, так як відповідно до чинного законодавства України суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування, за таких обставин ОСОБА_2 міську раду слід зобовязати повторно розглянути у відповідності до вимог ст.. 118 Земельного кодексу України заяву ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою.

Керуючись 2,9,11,105,160 КАС України, ст.78,79-1,118,121 Земельного кодексу України, ст. 46 п. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.п.1.1 п.4 рішення ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 30.11.2016 року №465 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки».

Зобовязати ОСОБА_2 міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про відведення земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Стягнути з бюджету ОСОБА_2 міської ради Львівської області в користь ОСОБА_1 640 гривень сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 10-ти днів з моменту її проголошення.

Суддя Нагірна О.Б.