Справа № 509/1480/17
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/1480/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконкому Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішення і зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому збільшив та в остаточній редакції якого від 13.09.2017 р. просив суд, скасувати рішення виконкому Авангардівської селищної ради № 65 від 06.04.2017 р. «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1О.» та зобовязати відповідачів прийняти рішення про постановку ОСОБА_1 на квартирний облік, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та інваліда війни 2-ої групи, мотивуючи це порушенням відповідачами умов ст.ст. 35,46 ЖК України.

Приймаючи участь в судових засіданнях, позивач повністю підтримав свої збільшені позовні вимоги, які просив задовольнити, однак в подальшому, в судове засідання не зявився, надавши до суду свою письмову заяву ,в якій підтримав свій позов, який просив задовольнити та слухати справу за його відсутністю (а.с. 65,67).

Представник відповідачів судові засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями та особистими розписками, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності суду не надав, що у відповідності до приписів ст. 128 КАСУ не є перешкодою для розгляду справи по суті (а.с. 49,54,59,66).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із ст.ст. 70,71 КАСУ - належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, частиною 1 якої передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст. 86 КАСУ - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування (Страсбург, 15.10.1985 р.), ратифіковану Законом України № 452/97-ВР від 15.07.1997 р. головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Вони не можуть скасовуватися чи обмежуватися іншим, центральним або регіональним органом, якщо це не передбачене законом.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності, сприяння розширенню житлового будівництва, подання громадянам, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, та субсидій для будівництва чи придбання житла, подання допомоги власникам квартир (будинків) в їх обслуговуванні та ремонті, сприяння створенню обєднань співвласників багатоквартирних будинків, реєстрація таких обєднань.

Крім цього, згідно із ст. 34 вказаного Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема : забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо поліпшення житлових і матеріально-побутових умов інвалідів, ветеранів війни та праці, громадян, реабілітованих як жертви політичних репресій, військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, сімей, які втратили годувальника, багатодітних сімей, громадян похилого віку.

Статтею 114 Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування та зазначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законом України зупиняється у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Українької РСР, діючого на підставі Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 р. № 1545-ХІІ, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що віднесені до державного, громадського, приватного житлового фонду, та житлового фонду соціального призначення. Згідно ст 5 ЖК УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Статтею 11 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», право позачергового отримання квартир або садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, за наявності в них права на отримання такого житла, мають : інваліди війни та особи, прирівняні до них законом, - протягом двох років з дня взяття на соціальний квартирний облік, а з них інваліди І групи з числа учасників бойових дій на території інших держав протягом року, особи, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - протягом двох років з дня взяття на соціальний квартирний облік, колишні малолітні (яким на момент увязнення не виповнилося 14 років) вязні концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, які визнані інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, дружини (чоловіки) померлих жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії І та ІІ, - протягом року з дня взяття на соціальний квартирний облік, діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, після завершення перебування у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло, а також особи з їх числа при завершенні ними строкової служби у ЗСУ або при поверненні їх з установ, які виконують покарання у вигляді позбавлення волі, - протягом місяця, діти-інваліди, які не мають батьків або батьки позбавлені батьківських прав і які проживають в установах соціального захисту населення, після досягнення повноліття, громадяни, незаконно засуджені і згодом реабілітовані, в разі неможливості повернення жилого приміщення, займаного ними раніше, громадяни, житло яких визнане в установленому порядку непридатним для проживання або не підлягає ремонту та реконструкції, громадяни, з якими органом місцевого самоврядування було розірвано договір найму соціального житла на підставі, визначеній ч. 6 ст. 20 цього Закону, але протягом наступних трьох років з дня розірвання договору, сім`ї, які мають пятьох і більше дітей, та у разі народження у однієї жінки одночасно трьох і більше дітей.

Згідно із п. 2 «Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього», затвердженою Постановою КМУ № 682 від 23.07.2008 р., до заяви про взяття громадянина на облік додаються такі документи : довідка про місце проживання та склад сім`ї за формою, згідно із додатком № 1, копії документів, що посвідчують особу громадянина та членів його сім`ї, копії довідок про присвоєння ідентифікаційного номеру громадянинові та членам його сім`ї, копії документів, що підтверджують право громадянина та членів його сім`ї на надання пільг під час взяття на облік, довідки про доходи громадянина та членів його сім`ї за попередній рік, відомості про вартість майна, що перебуває у власності громадянина та членів його сім`ї на момент взяття на соціальний квартирний облік.

Порядок обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, підстави взятті таких осіб на облік та зняття з обліку, надання особам жилих приміщень регулюються статтями 31-60 Житлового кодексу УРСР та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. N 470, діючих на підставі Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 р. № 1545-ХІІ.

Відповідно до норм ст. 31 ЖК УРСР - громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті.

Відповідно до ст.ст. 43,45,46 ЖК УРСР, п.п. 44-47 Порядку обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, громадяни, що перебувають на обліку, одержують житло відповідно до черги, у першу чергу та позачергово. Облік таких громадян ведеться у спосіб та за формами, встановленими додатками №№ 4,5,6 до Правил обліку.

Як встановив суд, рішенням виконкому Авангардівської селищної ради № 65 від 06.04.2017 р. «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1О.» - позивачу було відмовлено у взятті його квартирний облік, як особі, яка використала своє право на приватизацію житла з державного житлового фонду та отримала чотирикімнатну квартиру як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 7).

Однак, судом встановлено і підтверджено документально, що згідно виписки з протоколу № 17 спільного засідання профкому та адміністрації совгоспу комбінату «Тепличний» від 14.12.1990 р. «Про розподіл квартир в новому будинку», на підставі розглянутих справ осіб, що перебувають на квартирному обліку було вирішено виділити квартиру, серед інших ОСОБА_2 (а.с. 11).

На підставі рішення виконкому Прилиманської с/р № 1 від 27.02.1991 р., ОСОБА_3 на своє імя отримала ордер № 273 серії ИГ від 09.02.1991 р. на чотирикімнатну квартиру № 17 в буд. № 22 в смт. Авангард (а.с. 12).

В подальшому, на підставі розпорядження органу приватизації від 01.04.1997 р. № 808 на вищевказану квартиру було видано свідоцтво про право власності від 03.04.1997 р. на імя ОСОБА_2, ОСОБА_1 (позивача), ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 всім в рівній мірі на праві спільної часткової власності, по 1/5 частці за кожним (а.с. 13,14).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 31740194 від 20.10.2011 р. власниками квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Без назви) в смт. Авангард були ОСОБА_2, ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, яким належала квартира по 1/5 частці кожному на праві приватної спільної часткової власності (а.с. 22).

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 27.10.2011 р. (реєстр. № 1-1011), позивач подарував дружині ОСОБА_2 свою 1/5 частину квартири № 17, що знаходиться в Одеській області, Овідіопольському районі, смт. Авангард, вул. Центральна (колишня без назви) в буд. № 22, яка складається в цілому з 4-х житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 83,7 кв.м, житловою 54,2 кв.м (а.с. 16-19).

Згідно довідки КП «Овідіопольське РБТІ» № 679 від 28.11.2011 р. позивач ОСОБА_1 власником будинку, квартири (або частини його, (її) по реєстровим книгам реєстру житлових будинків, домоволодінь, квартир, які належать громадянам в смт. Авангард не значиться (а.с. 20).

На підставі рішення виконкому Авангардівської с/р № 104 від 29.08.2014 р. позивача ОСОБА_1 було виключено із списків громадян, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання на підставі ч. 1 ст. 35 ЖК УРСР у звязку з штучним погіршенням ним житлових умов, а саме, шляхом дарування частини житлової площі дружині ОСОБА_2, що належала йому на праві приватної спільної часткової власності (а.с. 25).

При чому, постановою ОААС від 06.09.2016 р., якою була скасована постанова Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.05.2016 р. з ухваленням нової постанови, якою позов ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, про скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково, скасовано рішення виконкому Авангардівської с/р від 27.05.2014 року №55,56,57,58,59,60 «Про видачу ордерів на службові житлові приміщення ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14М.», в задоволенні решти позову відмовлено (а.с. 27-41).

У вказаній постанові колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині скасування рішення виконкому Авангардівської селищної ради від 29.08.2014 р. №104 «Про виключення ОСОБА_1 зі списків громадян, які перебувають на квартирному обліку», адже висновок суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 обґрунтований та такий, що відповідає діючому законодавству, погодившись тим самим з висновком суду першої інстанції про те, що будучи належним чином забезпеченим житлом в смт. Авангард ОСОБА_1 уклав договір дарування належної йому частини в означеній квартирі своїй дружині ОСОБА_2 (договір дарування від 27.10.2011 року, посвідчений державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області та витяг про державну реєстрацію речового права (право власності на 1/5 частку чотирикімнатної квартири) від 14.11.2011 року за власником ОСОБА_1І.), а відповідно до ст. 35 ЖК УРСР громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п'яти років з моменту погіршення житлових умов. Згідно ч. 2 ст. 40 ЖК УРСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. У звязку з виявленням факту штучного погіршення ОСОБА_1 житлових умов, тобто свідомих, умисних дій, спеціально спрямованих на створення в обхід закону, права на одержання житла в будинках державного і громадського житлового фонду виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району 29.08.2014 р. прийняте рішення № 104 про зняття ОСОБА_1 з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Таким чином, враховуючи вищевказані висновки судів двох інстанцій, які суд бере до уваги в порядку ч. 1 ст. 72 КАСУ та вважає, що позивача ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Авангардівської с/р № 104 від 29.08.2014 р. було законно виключено із списків громадян, які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання на підставі ч. 1 ст. 35 ЖК УРСР у звязку з штучним погіршенням ним житлових умов, а саме, шляхом дарування частини житлової площі дружині ОСОБА_2, що належала йому на праві приватної спільної часткової власності.

Отже, оскаржуване рішення виконкому Авангардівської селищної ради № 65 від 06.04.2017 р. «Про відмову у взятті на квартирний облік ОСОБА_1О.» як особі, яка використала своє право на приватизацію житла з державного житлового фонду та отримала чотирикімнатну квартиру як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було прийнято законно і обґрунтовано на підставі ЖК України, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому в задоволенні позову, вимоги якого є похідними одне від одного, слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71,128,158,159,160,161,162,163 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування», Європейською Хартією місцевого самоврядування (Страсбург, 15.10.1985 р.), ратифіковану Законом України № 452/97-ВР від 15.07.1997 р., суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до виконкому Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішення і зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гандзій Д.М.