Справа № 581/718/17
Суддя: Сізов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/718/17
Провадження № 2-а/581/21/17
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Липоводолинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Логви Юрія Володимировича,

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП №1 Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області Логви Ю.В. від 28 вересня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказує, що відповідно до оскаржуваної постанови його вина, полягає в тому, що о 28 вересня 2017 року о 07 год. 25 хв. керував автомобілем ЗІЛ- ММЗ в зоні дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Однак, не погоджуючись із вказаним твердженням відповідача, позивач вказав, що дія зазначеного занку на нього не поширюється, оскільки він здіснював обслуговування громадян - доставляв вантаж особі, яка проживає по вул.1 Травня у селищі Липова Долина, заїзд до якої можливий лише з вул.Полтавської через зону дії цього знаку.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що до адміністративної відповідальності його було притягнуто без відповідного з'ясування наявності у його діях складу правопорушення, без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що після зупинення ним позивача та з'ясування обставин вчинення правопорушення, ОСОБА_1 вказав, що привозив пісок, однак кого він обслуговував, пояснювати відмовився.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про накладення адміністративного стягнення, суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора СРПП №1 Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області Логви Ю.В. від 28 вересня 2017 року серії АР №967060, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків. Підставою для притягнення до відповідальності стало керування ОСОБА_1 вантажним автомобілем в зоні дії дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» Правил дорожнього руху.

Свідок ОСОБА_3 в суді вказала, що ОСОБА_1 в кінці веренся 2017 року вранці привіз їй вантажівкою близько тони зерна, яке придбав її син. Заїхавши до її двору автомобілем, він розвантажив його та допоміг їй прибрати зерно до сховища. За доставку та розвантаження вона сплатила йому 200 грн.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші суттєві обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, так і поясненнями самої особи, поясненнями свідків, потерпілих, показаннями технічних приладів та технічних засобів, та іншими.

Зі змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з пп. «в» п. 8.4. Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до п. 3.3 розділу 33 «Дорожні знаки» дорожній знак 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено» забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно з п. 3.43 розділу 33 «Дорожні знаки» не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні виїжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач за певну винагороду допоміг здійснити перевезення вантажу особі, при цьому допустив порушення встановленої знаком заборони руху вантажних автомобілів. Зі слів позивача також встановлено, що він не займається підприємницькою діяльністю, зокрема у сфері перевезення, та взагалі не працює.

Таким чином, суд вважає, що не будучи підприємцем, позивач не міг у встановленому законом порядку ні у власних справах, ні в у якості надавача послуг громадянам, заїжджати вантажним автомобілем у зону дії вказаного заборонного знаку. Таким чином, у діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення.

Щодо посилання на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 (справа № 1-11/2015), стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 № 5-рп/2015 у справі щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП у п. 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст. 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні ч. 1 ст. 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14 липня 2015 року №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, ч.1-3, 5, 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1-3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

У даному випадку дії інспектора поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію». Отже вчинення інспектором поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Суд вважає, що дії відповідача відповідали вимогам діючого законодавства та адміністративне стягнення на позивача було накладене обґрунтовано, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Керуючись ст. 163, 167, 171-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №1 Липоводолинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області Логви Юрія Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Липоводолинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови.

Суддя Д. В. Сізов