Справа № 2-а-1170/11/2114
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 р.Справа № 2-а-1170/11/2114
Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Дзиговський Ю.В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року та Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 березня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 01 січня 2006 року по 27 липня 2010 року залишені без розгляду.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено з 28 липня 2010 року.

Не погоджуючись з ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року позивач подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Також, не погодившись із постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 березня 2011 року, в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача на ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року задоволенню не підлягає, а апеляційну скарга відповідача на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 березня 2011 року підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, на думку колегії суддів, вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на щомісячне підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Твердження апелянта - Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона стосовно невизначеності розміру мінімальної пенсії за віком колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно цим Законом. Положення цього Закону не є перешкодою для застосування величини мінімальної пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається щорічно в Законі України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції відповідно до ст. 99 КАС України вірно визначений строк в межах позовної давності.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час звернення позивача з вказаним позовом та на час прийняття рішення судом першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції чинній на час звернення позивача з вказаним позовом та на час прийняття рішення судом першої інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, право позивача на отримання підвищення до пенсії у 2007 році виникло після винесення рішення Конституційним Судом України від 09 липня 2007 року №06-рп/2007, яким зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік, передбачене п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України. У 2008 році зазначене право у позивача виникло після винесення Конституційним Судом України від 22 травня 2008 року № 10 рп/2008 року, яким положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосується виплати доплати «дітям війни» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Вказані рішення Конституційного Суду України були у встановленому порядку опубліковано у липні 2007 року та у травні 2008 року, а тому позивач повинен був дізнатись про порушення свого права саме у липні 2007 року та у травні 2008 року, проте позивач звернувся з даним позовом лише 28 січня 2011 року, тобто частково з пропуском строку звернення до суду, що обґрунтовано було встановлено судом першої інстанції.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково не визначив кінцеву дату, до якої необхідно провести перерахунок підвищення до пенсії позивачу, задовольнивши позов без обмеження строку.

Так, вирішуючи справу судом першої інстанції не було враховано, що Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік» із змінами, внесеними 14 червня 2011 року Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491- VI, який набрав чинності 19 червня 2011 року, встановлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду на 2011 рік. 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України, якому зазначеним Законом України делеговані повноваження визначення нового порядку та розмірів соціальних виплат, постановою № 745 від 06 липня 2011 року встановив розміри виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, зокрема, в п. 6 визначений розмір державної соціальної допомоги дітям війни. Зазначена постанова набрала чинності 23 липня 2011 року, відповідно, з цієї дати діти війни не мають права на отримання підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Тобто, у 2011 році право дітей війни на отримання підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підлягає реалізації у період по 22 липня 2011 року, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції при вирішення справи не врахував обмеження встановлені Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік» щодо права дітей війни на отримання підвищення до пенсії у розмірі передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, підлягає зміні в частині визначення кінцевого строку, за який необхідно здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 199, 200, 201, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 березня 2011 року - задовольнити частково.

Постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 березня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» - змінити, зазначивши в її резолютивній частині кінцевим терміном, до якого слід здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу - « 22 липня 2011 року».

В іншій частині постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 березня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку лише в частині залишення без змін ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 лютого 2011 року, в іншій частині постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /М.П. Коваль/

Суддя: /В.О. Потапчук/

Суддя: /Г.В. Семенюк/