Справа № 263/6833/17
Суддя: Васильченко О. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/6833/17
Провадження № 2-а/263/518/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя у складі Васильченко О.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ДПП про скасування постанови від 30.05.2017 року серії АР № 853584 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що він 30.05.2017р. близько 11:30 порушив правила дорожнього руху, а саме: керуючи автомобілем ВМW520, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Гранітній біля буд.138 в Центральному районі м. Маріуполя не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), чим порушив додаток 1 розділу 33 ПДР України. У своєму позові позивач вказав, що не згоден з даною постановою, оскільки не порушував ПДР України, на вимогу знаку зупинився. Під час складання постанови поліцейський не показав своє службове посвідчення, постанову склав безпосередньо на місці зупинки, а не за місцем знаходження УПП м. Маріуполя. Інспектор патрульної поліції під час складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не надав йому можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримав повністю.

Представник відповідача Кулик А.О. у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення на позов, у яких просив у позові відмовити повністю, мотивуючи це тим, що під час патрулювання 30.05.2017 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Кухтіним О.М. близько 11:30 було помічено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій керуючи автомобілем ВМW520, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Гранітній біля буд.138 в Центральному районі міста Маріуполя не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), чим порушив додаток 1 розділу 33 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, роз'яснивши позивачу, що саме він порушив, ознайомивши позивача на місці розгляду справи із відео доказами, інспектором було прийнято рішення провести розгляд справи про адміністративне правопорушення та винести відповідну постанову щодо водія ОСОБА_5 Постанова від 30.05.2017 року серії АР № 853584 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень винесена правомірно, в межах повноважень, з дотриманням вимог ст.ст.33, 258, 284 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова згідно ст. 258 КУпАП була оголошена та вручена ОСОБА_5, про що свідчить підпис позивача в зазначеній постанові, права, передбачені ст.268 КУпАП, інспектором роз'яснені. Щодо місця розгляду справи зазначив, що згідно рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати) справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, і якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою від 30.05.2017 року серії АР № 853584 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за те, що останній 30.05.2017р. близько 11:30 порушив правила дорожнього руху, а саме: керуючи автомобілем ВМW520, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Гранітній біля буд.138 в Центральному районі м. Маріуполя не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено), чим порушив додаток 1 розділу 33 ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки позивачем будь-яких переконливих доказів на підтвердження своїх вимог суду не надано,при винесенні оскаржуваної постанови інспектор поліції діяв у відповідності до правил законів про адміністративні правопорушення, суд вважає, що у відповідача були всі підстави для притягнення водія до відповідальності, накладення штрафу, у зв'язку із чим підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8-11, 71, 86, 138, 159, 162, 163 КАС України, п. 3 ч. 1 ст. 288, ст. 293 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня оголошення.

Суддя О.Г.Васильченко