Справа № 872/8867/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2017 рокусправа № 211/2672/17(2-а/211/173/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року

у справі № 211/2672/17(2-а/211/173/17)

за позовом ОСОБА_1

до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Криворізького південного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила визнати неправомірними дії Криворізького південного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оформлені протоколом №13 від 20.04.2017, щодо відмови ОСОБА_1 в переведені на пенсію відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу». Зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати до стажу державної служби періоди робити на посаді старшого державного податкового інспектора з 29.04.1996 по 27.01.1997, з 28.01.1997 по 06.03.1998 та призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» з 10.04.2017.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2017 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, Законом України «Про державну службу» та Кабінетом Міністрів України не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Тобто, якщо особа працювала у державній податковій службі на посаді, за якою присвоюється спеціальне звання, та виходить на пенсію не з посади державного службовця, вказаний період стажу державної служби їй не зараховується.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому південному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

З 04.03.2015 їй призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

10.04.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (а.с.8).

Рішенням, оформленим протоколом № 13 від 20.04.2017, відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 у зв'язку з відсутністю у позивача 20 років стажу державної служби.

При цьому орган Пенсійного фонду виходив з того, що ОСОБА_1 з 29.04.1996 по 27.01.1997, з 28.01.1997 по 06.03.1998 працювала на посаді старшого державного податкового інспектора, за якою присвоюється спеціальні звання, тому вказана посада не належить до посад, віднесених до категорій державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993, отже вказані вище періоди роботи не зараховані до стажу державної служби.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 13-16) позивач:9.03.1994 ової книжки позивач в

09.03.1994 призначена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обслуговування платників податків Державної податкової інспекції МФ України по м. Кривому Рогу;

10.05.1994 позивачем прийнята присяга державного службовця України:

29.04.1996 за результатами атестації присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби третього рангу;

27.01.1997 звільнена у зв'язку з переведенням на роботу в Державну податкову адміністрацію у м. Кривому Розі;

В період з 28.01.1997 по 06.03.1998 перебувала на посаді старшого державного податкового інспектора відділу по роботі з платниками податків в Державній податковій адміністрації у м. Кривому Розі.

Отже спірним в межах даної справи є питання зарахування періоду служби позивача в податковому органі у спеціальному званні інспектора податкової служби третього рангу до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-ХІІ.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача з огляду на наступне.

01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII та згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень визнано такими, що втратили чинність, зокрема: Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, діючого на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України з заявою від 10.04.2017, встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу».

За правилами п.6 цього Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон № 3723-ХІІ.

Відповідно до ст..1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначає статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Закон України від 4 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)

Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на час виникнення спірних відносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами ч.1 ст. 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п'ята, шоста статті 15 цього Закону).

Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодо обмежень, пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Законом № 509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 3723-ХІІ, зокрема стаття 37, за правилами якої на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вірно встановив, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, і період державної служби позивача в податкових органах у спеціальному званні інспектора податкової служби 3 рангу має бути зарахований до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р як на підставу для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби позивача у податкових органах яку посадової особи, яка має спеціальне звання, є помилковим, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13 і правомірно врахована судом першої інстанції відповідно до абз.2 ч.1 ст.244-2 КАС України.

Стосовно доводів відповідача, що позивач з заявою про призначення пенсії відповідно до ст..37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ не звертався, оскільки в поданій заяві від 10.04.2017 позивач просив перевести його з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію відповідно до ст..37 Закону № 3723-ХІІ, тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача призначити позивачеві пенсію, апеляційний суд вважає, що наведена відповідачем обставина, з огляду на характер спірних правовідносин, не є підставою для відмови в задоволенні позову, відмови в поновленні порушеного права позивача на призначення пенсії державного службовця.

Крім того, слід зазначити, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2) - п.4.1 Порядку.

Вказана заява згідно Додатку 2 до цього Порядку є саме «Заявою про призначення/перерахунок пенсії» і в будь якому випадку вирішується питання про виплату заявнику відповіідної пенсії.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року у справі №211/2672/17 (2-а/211/173/17) залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко