Справа № 552/1982/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 р. Справа № 552/1982/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/1982/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці Державної фіскальної служби

про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДФС від 08 квітня 2016 року в справі про порушення митних правил № 0016/80600/16 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року, позов задоволено. Скасовано постанову Полтавської митниці Державної фіскальної служби України №0016/80600/16 від 08 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 Митного кодексу України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 06.04.2017 року постанову Київського районного суду м. Полтави від 06 травня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи постановою Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/1982/16-а у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив її скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги позивач посилався на те, що декларантом надано документи, які підтверджують, що вартість витрат на транспортування вантажу до місця ввезення на митну територію України склала 141200, 00 грн. без ПДВ. Окрім того, позивач, посилаючись на положення п.п. «ж» п. 186.3 ст. 186 ПК України, зазначив, що ПВКП «Агродеталь» зареєстровано на території України, а отже спожиті ним транспортно-експедиційні послуги оподатковуються ПДВ за ставкою 20 % та, відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 58 МК України, не мають включатись до митної вартості. Окрім того, позивач зазначив, що коригування митної вартості задекларованого вантажу не проводилось, товари випущені у вільний обіг.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 15.08.2017 року підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 КАС України суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Під час розгляду справи колегія суддів прийшла до висновку про необхідність витребування у Полтавської митниці Державної фіскальної служби додаткові доказів, а саме: відомості щодо коригування митної вартості та донарахування податку за митною декларацією № 806020002/2015/001977, а також письмові пояснення з цього приводу.

У звязку з необхідністю витребування та дослідження додаткових доказів, розгляд справи з 18.08.2017 року відкладено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 10.10.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 29 лютого 2016 року відносно позивача, ОСОБА_1, складено протокол про пушення митних правил № 0016/80600/16 за ст. 485 МК України, згідно з яким позивач, як уповноважена на роботу з митницею особа ПВПК «Агродеталь», вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що спричинило недобори митних платежів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 485 МК України (а.с. 32-33).

Постановою у справі про порушення митних правил № 0016/80600/16 заступника начальника Полтавської митниці ДФС ОСОБА_2 від 08 квітня 2016 року позивача, ОСОБА_1, визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5115,36 грн. (а.с. 5-8).

З дослідженого в судовому засіданні протоколу судом встановлено, що фактичною підставою встановлення порушень та притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугував висновок контролюючого органу про те, що ОСОБА_1, будучи уповноваженою на роботу з митницею особою ПВПК «Агродеталь», 05 березня 2015 року в Полтавській митниці ДФС згідно митної декларації № 806020002/2015/001977 здійснив проведення митного оформлення в режимі «ІМ40ДЕ» товарів згідно зовнішньоекономічного договору, з наданням довідки про транспортні витрати на суму 141200 грн. із заявленням товару з митною вартістю 1699161,46 грн., занизивши митну вартість шляхом подання недостовірних відомостей про витрати на транспортування, та вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що спричинило недобори митних платежів на загальну суму 1705,12 грн.

Позивач, не погоджуючись із постановою про притягнення його адміністративної відповідальності, посилався на її неправомірність та вказував, що ним, як декларантом подано відповідні документи (особиста довідка від 02 березня 2015 року, довідка ТОВ «Інтермодал Експрес» від 02 березня 2015 2014 року), які підтверджують вартість витрат на транспортування вантажу до місця ввезення на митну територію України на суму 141200 грн.

Вищий адміністративний суд України, повертаючи справу на новий розгляд, в ухвалі від 06.04.2017 року, дійшов висновку про те, що зі змісту акту наданих послуг ТОВ Інтермодал Експрес стосовно вартості транспортно-експедиторських послуг на суму 6552, 15 грн., не зрозуміло, які саме послуги оплатив позивач, тобто чи зазначену суму він сплатив за надання цих послуг на всьому шляху перевезення вантажу від пункту його відправлення до пункту призначення нерозподіленого до та після перетину митного кордону України) чи лише за перевезення товару на митній території України.

Суд першої інстанції, при новому розгляді справи, враховуючи ненадання позивачем доказів на підтвердження обставини отримання транспортно-експедиторських послуг саме на митній території України, за умови, що довідка ТОВ «Лімко Логістікс», подана позивачем, суперечить первинним документам, не підтверджена будь-якими платіжними документами, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 319 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України, передбачено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, з об'єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, зокрема вчинення протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів у строк, встановлений законодавством.

Згідно п. 39 ч. 1 ст. 4 МК України платник податків це особа, на яку відповідно до МК України, Податкового Кодексу України та інших законів України покладено обовязок зі сплати митних платежів.

Згідно ст. 6 Податкового кодексу України податком є обовязковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього кодексу.

Положеннями статті 58 Митного Кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, у тому числі, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Також, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються витрати на транспортування після ввезення за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.

Митним законодавством передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора ПВКП «Агродеталь», здійснюючи 05 березня 2015 року декларування вантажу згідно митної декларації № 806020002/2015/001977 (а.с. 44-47), надав довідку про транспортні витрати від 02 березня 2015 року за власним підписом, як керівника ПВКП «Агродеталь» (а.с. 48) та довідку ТОВ «Інтермодал Експрес» від 02 березня 2015 року № 0203/15 із зазначенням суми транспортних витрат в розмірі 141200 грн. (а.с. 53).

Позивач, ОСОБА_1, будучи декларантом товару, зазначив вартість витрат на транспортування вантажу до місця ввезення на митну територію України в розмірі 141200 грн., про що надав відповідні довідки.

У відповідності до ч.8 ст.264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Судом апеляційної інстанції у відповідача були витребувані дані щодо коригування митної вартості та донарахування податку за митною декларацією № 806020002/2015/001977.

На вказаний запит суду Полтавською митницею ДФС надано відповідь про те, що коригування митної вартості та донарахування податку за митною декларацією № 806020002/2015/001977 не здійснювалось.

Наведені обставини визнаються позивачем та не спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, митна вартість товарів, вказана позивачем у ВМД з моменту прийняття декларації, за відсутності коригування, тобто заперечень митного органу є узгодженою відповідачем, який є контролюючим органом відносно відомостей у ВМД.

З викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів наявності обєктивної сторони складу правопорушення митних правил, передбаченої ст. 485 МК України позивачем при оформленні митної декларації № 806020002/2015/001977.

За нормами ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем протиправних дії, спрямованих на ухилення від податків, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

У відповідності до ст.202 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/1982/16-а підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, , 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/1982/16-а - Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/1982/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці ДФС від 08 квітня 2016 року в справі про порушення митних правил № 0016/80600/16 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 13.10.2017 р.