Справа № 695/3468/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 695/3468/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Степченко М.Ю.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Золотоніської міської ради Черкаської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Золотоніської міської ради Черкаської області (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд визнати незаконною бездіяльність відповідача по розгляду її заяв № 264 від 22.04.2016, № 424 від 16.06.2016, № 520 від 25.07.2016 та № 569 від 17.08.2016 та зобов'язати Золотоніську міську раду Черкаської області розглянути вказані заяви позивача за участю ОСОБА_2 з урахуванням її інтересів.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2016 ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_5 звернулася до міського голови м. Золотоноша та начальника ЖКГ із заявою, в якій просила зобов'язати родину ОСОБА_3 перемістити паркан із самозахопленої земельної ділянки та направити матеріали на адміністративну комісію виконкому у зв'язку із здійсненням самозахоплення частини земельної ділянки та направити до Золотоніської міської ради подання про розгляд на сесії Золотоніської міської ради в травні 2016 року питання про документальне оформлення прав на земельну ділянку (прийняття рішення сесією Золотоніської міської ради), що знаходиться між тильною стороною домоволодіння АДРЕСА_2 (власник - ОСОБА_2.) - можливий розподіл або інший варіант в присутності заявника.

Листом від 20.05.2016 № 1234 за підписом міського голови заявниці було надано відповідь із роз'ясненнями положень Закону України «Про звернення громадян» та вказано, що копія довіреності не підтверджує повноважень ОСОБА_5 на звернення з певними заявами.

16.06.2016 ОСОБА_2 звернулася до міського голови м. Золотоноша та секретаря Золотоніської міської ради, в якому просила винести на розгляд сесії Золотоніської міської ради та відповідних комісій міської ради питання врегулювання земельних спорів з посиланням на самозахоплення ОСОБА_6 земельної ділянки, що відноситься до території загального користування. Крім цього, позивач просила провести перевірку законності користування громадянами ОСОБА_7 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (акти приватизації, рішення сесії, оренда) та винести на розгляд сесії та комісій питання про зміну землекористування та збільшення його за рахунок земельної ділянки, що прилягає до домоволодіння заявника та земельною ділянкою, яка перебуває в користуванні гр. ОСОБА_6 в порядку самозахоплення.

За наслідками розгляду вказаної заяви листом від 11.07.2016 № 1732 було надано відповідь, в якій повідомлено, що згідно положень Земельного кодексу України землі загального користування не можуть передаватися у власність, а також роз'яснено права та обов'язки землекористувачів з посиланням на норми законодавства.

25.07.2016 позивачем було подано заяву, адресовану Золотоніській міській раді, в якій остання просила передати їй в користування земельну ділянку, яка пригороджена гр. ОСОБА_6 в порядку самозахоплення або, як варіант, вирішити питання про перенесення паркану гр. ОСОБА_6 на 7 метрів до межі приватизованих 10 соток. Також ОСОБА_2 просила перевірити законність використання земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1, яка використовується гр. ОСОБА_4 з родичами, що проживають за адресою АДРЕСА_3 посилаючись на самозахоплення ними землі.

На вказану заяву позивачу було надано відповідь листом від 18.08.2016 № 2061, в якій вказано, що контроль за використанням та охороною земель відноситься до повноважень Держсільгоспінспекції України в Черкаській області.

17.08.2016 ОСОБА_2 звернулася до Золотоніської міської ради із заявою, в якій просила повідомити її про дату, час та місце розгляду її заяви стосовно земельних питань.

На вказану заяву листом від 07.09.2016 позивачу повідомлено, що на заяву від 25.07.2016 надано відповідь листом від 18.08.2016 та роз'яснено ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Вважаючи бездіяльність відповідача, що полягає у невирішенні порушених у заявах питань на сесії міської ради, протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Золотоніською міською радою законні права та інтереси позивача не порушені, оскільки чинним законодавством не передбачена передача у власність за рішенням органу місцевого самоврядування земельних ділянок, які перебувають у власності інших осіб, як і розгляд даних заяв ОСОБА_2 на сесії Золотоніської міської ради.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з бажанням позивача отримати частину земельної ділянки, яка перебуває у користуванні інших осіб, як зазначає ОСОБА_2, у зв'язку з самозахопленням.

Виходячи зі змісту вищезазначених заяв позивача, адресованих Золотоніській міській раді Черкаської області та міському голові м. Золотоноша, заявниця просила по суті вирішити земельний спір з подальшим переданням їй спірної земельної ділянки.

Пунктом «й» ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить вирішення земельних спорів.

За змістом ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (ч. 5 ст. 158 Земельного кодексу України).

Порядок розгляду земельних спорів органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин визначено ст. 159 Земельного кодексу України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 159 Земельного кодексу України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що питання щодо вирішення земельних спорів відноситься до повноважень відповідача.

Як вбачається зі змісту наданих відповідей на заяви позивача про вирішення земельного спору, їх було розглянуто в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

При цьому, відповідачем не надано доказів вчинення дій щодо розгляду та вирішення земельного спору, в порядку та строки, визначені законодавством. Натомість, відповіді на заяви було надано не по суті порушених питань.

Враховуючи наведене, бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяв позивача від № 424 від 16.06.2016, № 520 від 25.07.2016, адресованих міській раді, є протиправною.

Крім цього, як вбачається зі змісту заяв позивача від № 424 від 16.06.2016, № 520 від 25.07.2016, ОСОБА_2 просила також надати їй земельну ділянку.

За положеннями п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За частиною дев'ятою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Тобто, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися радою у формі рішення. Чинне законодавство не наділяє раду в межах своїх повноважень приймати нормативні та інші акти у формі листів, в іншому випадку такі дії ради кваліфікуються як протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи про її відмову.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі №21-358а13 та згідно зі ст. 244-2 Кас України є обов'язковою для врахування.

Як було встановлено колегією суддів, заяви позивача від № 424 від 16.06.2016, № 520 від 25.07.2016 у встановленому порядку відповідачем не розглянуті.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, бездіяльність відповідача стосовно розгляду заяв ОСОБА_2 від № 424 від 16.06.2016, № 520 від 25.07.2016 є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заяви ОСОБА_2 № 264 від 22.04.2016, яка адресована міському голові м. Золотоноша, то на вказану заяву міським головою було надано відповідь листом від 20.05.2016 № 1234 в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», оскільки вирішення питань по розгляду земельних спорів та надання земельних ділянок не відноситься до повноважень міського голови.

На заяву позивача № 569 від 17.08.2016 позивачу також було надано відповідь у встановленому порядку.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним в частині так, як прийняте з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Золотоніської міської ради Черкаської області по розгляду заяв ОСОБА_2 № 424 від 16.06.2016 та № 520 від 25.07.2016.

Зобов'язати Золотоніську міську раду Черкаської області розглянути заяви ОСОБА_2 № 424 від 16.06.2016 та № 520 від 25.07.2016 повторно.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Золотоніської міської ради Черкаської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 854 грн. 36 коп. (вісімсот п'ятдесят чотири гривні грн. 36 коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 12.10.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.