Справа № 200/21557/16-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Шевцова Т.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного УПФ України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 серпня 2016 року він особисто звернувся з заявою до відповідача щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. 24 листопада 2016 року він отримав від відповідача відмову за №12196/05/12 в призначенні пенсії за віком, оскільки його трудовий стаж на посадах: монтажник внутрішніх сантехнічних систем 3 розряду та електрозварювальник ручної зварки 3 розряду, в період роботи з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року в Сусуманському монтажному управлінні неможливо зарахувати, в зв'язку з тим, що не читається печатка при звільненні та неможливо визначити, що підприємство знаходилось в районах Крайньої Півночі.

Відповідач позовних вимог не визнав, заперечуючи проти їх задоволення письмово, послався на те, що нечитається печатка Сусуманського монтажного управління поставлена при звільнені позивача, а також те, що неможливо взяти до уваги довідки №8 від 28.09.2016 року, №9 та №10 від 29.09.2016 року видані ТОВ «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж», оскільки згідно листа від 24.11.2014 року за №05-05/7282 наданого Управлінням пенсійного фонду Російської Федерації в Сусуманському районі Магаданської області, підприємство Сусуманське монтажне управління припинило свою діяльність з 17.02.2012 року.

У відповідності до положень ст.183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження за наявними документами, які знаходяться в матеріалах справи.

Оцінивши обставини у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування , інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 2 статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у осіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових акт правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 листом відповідача від 24 листопада 2016 року за №12196/05/12 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, від 15.01.1993 року. Відмову вмотивовано неможливістю зарахувати періоди роботи на посадах монтажник внутрішніх сантехнічних систем 3 розряду та електрозварювальник ручної зварки 3 розряду, в період роботи з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року в Сусуманському монтажному управлінні, оскільки не читається печатка Сусуманського монтажного управління поставлена при звільнені позивача, а також те, що неможливо взяти до уваги довідки №8 від 28.09.2016 року, №9 та №10 від 29.09.2016 року видані ТОВ «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж», оскільки згідно листа від 24.11.2014 року за №05-05/7282 наданого Управлінням пенсійного фонду Російської Федерації в Сусуманському районі Магаданської області, підприємство Сусуманське монтажне управління припинило свою діяльність з 17.02.2012 року.

Згідно з трудовою книжкою позивача, позивач з 04.10.1990 року був прийнятий до Сусуманського монтажного управління АП «Северовостоксантехмонтаж» в порядку переводу на посаду - монтажник внутрішніх сантехнічних систем 3 розряду, запис за №14 від 04.10.1990 року, підстава - наказ №215к від 05.10.90 року. Записом за №15 від 15.08.1991 року підтверджується, що позивач був переведений на тому ж підприємстві, на іншу посаду - електрозварювальник ручної зварки 3 розряду після закінчення курсів в Новосибірському учбовому комбінаті, наказ за №157к від 30.08.1991 року. Відповідно до запису в трудовій книжці позивача за №16 від 23.01.1993 року позивач був звільнений з Сусуманського монтажного управління за власним бажанням, ст.31 КЗОТ РСФСР, наказ за №151к від 16.11.1992 року.

Крім вказаного, трудовий стаж позивача підтверджується довідкою ТОВ «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж» від 22 червня 2009 року за №10 і свідчить про те, загальний трудовий стаж ОСОБА_1 на цьому підприємстві складає 2 роки 3 місяці 19 днів.

Також, відповідно до довідки за №14 від 18 червня 2009 року виданої позивачу ОСОБА_1, останній дійсно працював на підприємстві ТОВ «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж» в період роботи, що співпадає з періодом роботи вказаним в трудовій книжці позивача, а саме з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року. Окрім цього, як зазначено в довідці, ТОВ «Сусуман-Северовостоксантехмонтаж» є правонаступником Сусуманського монтажного управління та АП «Северовостоксантехмонтаж» відповідно до постанови глави Адміністрації Сусуманського району Магаданської області за №411 від 26.11.1995 року.

Місто Сусуман Магаданської області Російської Федерації входить до районів Крайньої Півночі відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі на підставі постанови Совміна СРСР від 03.01.1983 року за №12.

Згідно зі статтею 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення, Громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, яка підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи із змісту вищевказаних нормативно-правових актів та обставин справи, суд вважає, що позивач надав необхідні докази щодо наявності в нього трудового стажу, які підтверджують його період роботи з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року на підприємстві Сусуманське монтажне управління та АП «Северовостоксантехмонтаж», що знаходяться в районах Крайньої Півночі, а тому і період роботи, що вказується позивачем необхідно зарахувати для призначення пенсії за віком відповідно до статті 1 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення.

Таких висновків суд дійшов і тому, що належними доказами відповідачем не було спростовано наведених обставин, відносно того, що позивач працював на зазначених в трудовій книжці посадах в районах Крайньої Півночі, а також те, що припинення діяльності підприємством ТОВ «Сусуман-.Северовостоксантехмонтаж» з 17.02.2012 року не спростовує, а ні період роботи позивача починаючи з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року на підприємстві Сусуманське монтажне управління та АП «Северовостоксантехмонтаж», а ні підтверджуючих документів (довідок), що надані позивачу цими підприємствами в період червня місяця 2009 року.

Згідно ст.94 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 71, 94, 158-163,183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в призначенні пенсії за віком відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення - протиправними;

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську зарахувати період роботи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04.10.1990 року по 23.01.1993 року в Сусуманському монтажному управлінні, як період роботи в районах Крайньої Півночі відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 102,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.В. Шевцова