Справа № 489/2521/17
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/2521/17
Номер провадження 2-а/489/293/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Сироватки Т.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дрімоловської Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивував тим, що Свої вимоги мотивував тим, що 20.09.2016 р. йому була призначена пенсія за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Проте при перевірці призначеної пенсії позивачу Інгульським ОУПФУ м. Миколаєва було встановлено, що з листопада 1993 року по травень 1996 року позивач перебував у відрядженні в Російській Федерації, та йому, на твердження відповідача, сплачувались компенсаційні виплати за час перебування у відрядженні, на які страхові внески не повинні нараховуватись . Тому, згідно Рішення Інгульського ОУПФУ м. Миколаєва пенсійну виплату позивачу вирішено проводити без урахування Довідки про заробітну плату від 14.07.2016 р. № 45, виданої Державним Південним виробничо-технічним підприємством. Проте з вказаними діями відповідача позивач категорично не згоден, і вважає, що відповідачем неправомірно винесено вказане рішення.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд скасувати рішення комісії при управлінні ПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва від 12.04.2017 р. №5/3 по виключенню довідки про заробітну плату № 45 від 14.07.2017 р., яка видана ДПВТП, для обчислення пенсії ОСОБА_1, як необґрунтоване та незаконне; зобов'язати відповідача обрахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки за № 45 від 14.07.2016 р. з 21.09.2016 р., з включенням нарахування усіх видів оплати заробітної плати, а також стягнути з державного бюджету на користь позивача судовий збір.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував Вказував, що позивачу правомірно виключено Довідку про заробітну плату № 45, оскільки зазначені в ній виплати відносяться до компенсаційних виплат та виплачувались за період перебування позивача в Російській Федерації.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 21.09.2016 р. перебуває на обліку в Інгульському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області та отримує пенсію за віком відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому Інгульським ОУПФУ м. Миколаєва було проведено перевірку розміру пенсії позивача належного до виплати згідно наданих позивачем Довідок про заробітну плату. Так, при перевірці державним Південним виробничо-технічним підприємством надано довідку від 05.04.2017 р. № 107, в якій зазначено, що співпрацівники управління підприємства, в тому числі заступник директора з виробництва ОСОБА_1, за наказом керівника виїжджали в службове відрядження, спочатку до м. Серпухова Московської області, далі в м. Москву для формування та укладання договорів, підписання технічних актів, узгодження договірних цін з представником замовника тощо. Витрати на відрядження й заробітна плата на час відрядження до Російської Федерації виплачувались в російських рублях в касі філіалу з одночасним зарахуванням цих коштів до загальногосподарських витрат. Розрахунок витрат на відрядження та заробітну плату проводились центральною бухгалтерією підприємства в м. Миколаєві, особові рахунки та документи про заробітну плату зберігались та зберігаються в архіві підприємства м. Миколаєва.

Державним Південним виробничо-технічним підприємством надано довідку від 08.02.2017 р. №46 з копіями особових карток заробітної плати ОСОБА_1 в російських рублях за 1993-1996 роки. Водночас, за наданими підприємством первинними документами ОСОБА_1, наряду із заробітною платою, провадилась зокрема почасова оплата по окладу у відряджених на об'єкти (вид оплати - 004), та за час знаходження в дорозі у період відрядження (вид оплати - 022).

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що компенсаційні виплати на період відрядження не належать до виплат з фонду оплати праці, з яких справлялись страхові внески до соціальних фондів, та не можуть враховуватись до заробітної плати для обчислення пенсії, Інгульським ОУПФУ м. Миколаєва 12.04.2017 р. було прийнято Рішення про виплату ОСОБА_1 пенсії без урахування довідки про заробітну плату від 14.07.2016 р. № 45, виданої Державним виробничо-технічним підприємством.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Довідки про заробітну плату від 14.07.2016 р. № 45 позивача, його заробітна плата за період з 01.01.1991 р. по 30.06.1996 р., зокрема із 01.11.1993 р. по 31.05.1996 р. відображено заробітну плату в російських рублях.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем неправомірно виключено врахування Довідки про заробітну плату від 14.07.2016 р. № 45, при обрахуванні розміру його пенсії та відповідно зменшено загальний розмір отримуваної ним пенсії.

Згідно Довідки Державного концерну «Укроборонпром» Державного південного виробничо-технічного підприємства від 05.04.2017 р. за № 107 вбачається, що ОСОБА_1, працював в Державному Південному виробничо-технічному підприємстві з 15.09.1978 р. по 03.07.1996 р. та з листопада 1993 року по травень 1996 року перебував у службовому відрядженні в Російській Федерації.

Разом з тим, заперечення представника позивача та його посилання на те, що виплати, які здійснювались позивачу під час його службового відрядження до Російської Федерації не можуть враховуватись при обчисленні розміру пенсії позивача, оскільки вони носять характер компенсаційних виплат, а не є складовими заробітної плати позивача, не можуть бути прийняті судом до уваги та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вказаної Довідки (від 05.04.2017 р.) вбачається, що згідно даних з особових рахунків (карток) ОСОБА_1 з листопада 1993 року по травень 1996 року випливає, що ніяких компенсаційних доплат та надбавок по витратам на відрядження та за час знаходження в дорозі в період відрядження позивачу не здійснювалось. Код 004- відповідає окладу, що сплачується за час знаходження у відрядженні, та яка дорівнює середній заробітній платі, а код 022 - відповідає збереженій заробітній платі під час знаходження у дорозі в напрямку відрядження та при поверненні, яка також дорівнює розміру середній заробітній платі.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частини 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового,стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, а саме роботодавці, підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України - для працюючих осіб, за яких роботодавець сплачує внески в сумі меншій, ніж сума внеску із заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я, а також для непрацюючих осіб.

Отже, обов'язок зі сплати страхових внесків покладено на роботодавця, а не на позивача, із заробітної плати якого у встановленому законом порядку відраховувались належні до сплати внески до цільових фондів.

Відповідно до ст. 1 Угоди між Союзом Радянських Соціалістичних Республік і Монгольською Народною Республікою «Про співпрацю в галузі соціального забезпечення» від 28.01.1982 року, дана угода стосується всіх видів соціального забезпечення громадян, які встановлені і будуть встановлені законодавством Договірних Сторін.

Стаття 4 даної Угоди передбачає, що при призначенні пенсії повністю зараховується трудовий стаж набутий на території обох Договірних Сторін і підтверджений компетентними органами тієї Договірної Сторони, на території якої набутий стаж.

Статтею 6 ч. 3 Угоди від 13.03.1992 року «Про гарантії прав громадян - учасників співдружності незалежних держав в області пенсійного забезпечення» передбачено, що розрахунок пенсії проводиться із заробітку за період роботи, який зараховується в трудовий стаж. Така ж позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015 року по справі №К/800/11718/13.

Завданням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності; безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї, смерті громадянина та членів його сім'ї тощо.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідачем неправомірно було виключено Довідку про заробітну плату від 14.07.2016 р. № 45 надану позивачем для обчислення розміру призначеної пенсії, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати Рішення Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 12.04.2017 р. №5/3 по виключенню Довідки про заробітну плату № 45 від 14.07.2017 р., виданої Державним виробничо-технічним підприємством ОСОБА_1 для обчислення пенсії.

Зобов'язати Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області обрахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки за № 45 від 14.07.2016 р., виданої Державним виробничо-технічним підприємством, починаючи з 21.09.2016 р., з включенням нарахування усіх видів оплати заробітної плати.

Компенсувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. згідно квитанції №0.0.754988114.1 від 27.04.2017 р., за рахунок Державного бюджету України. Виконання судового рішення щодо повернення судового збору доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Н.С. Тихонова