Справа № 173/424/17(2-а/173/41/2017)
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокусправа № 173/424/17(2-а/173/41/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

Позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1, Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від26 червня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив скасувати рішення відповідача , щодо стягнення з нього 15% з пенсії як у працюючого пенсіонера, рішеня про стягнення раніше нарахованої пенсії по довідкам 2010року №14 від 19.05.2015року.

Постановою Верхньодніпровського районного суду від 26.06.2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення про виплату ОСОБА_1пенсії як працюючому пенсіонеру та зобовязано Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру з 18 вересня 2016року з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог та прийняте нове рішення, яким в задовольнити всі його вимоги.

Також, Камянське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняте нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено позивач з вересня 2010року отримує пенсію за віком. З 1 лютого 2015року з його пенсії почалися відрахування 15% як у працюючого пенсіонера,відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відрахування відповідачем 15% як працюючому пенсіонеру здійснювались на підставі даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому ОСОБА_1 являється керівником приватного підприємства «Диск».

Посилання суду першої інстанції на те,що в трудовій книжці позивача зроблено запис про його звільнення і він не являється працюючим , є невірними, оскільки відповідно до п.2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, документами, які підтверджують,що особа не працює є три підстави :трудова книжка,індивідуальні відомості про застраховану особу та відомості про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач підтвердив, що підприємство не закрите, запис у державному реєстрі не скасовано.

Таким чином, висновки суду , щодо задоволення позовних вимог в частині перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру є невірними. Дії відповідача повністю відповідають нормам Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Також судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем було проведено зустрічну перевірку довідок, які позивач надавав у 2010 році для призначення пенсії.

Протоколом№14 від 19.05.2015року було прийнято рішення нарахування пенсії ОСОБА_1 згідно довідок про заробітну плату для обчислення пенсії за №14/1 та №15/1 від18.02.2010року припинити з моменту призначення;перерахунку. Для розрахунку пенсії врахувати довідки , що містяться в пенсійні справі за інші періоди трудової діяльності. Переплату у сумі 51349,87грн утримувати з пенсії по 20% до повного погашення.

Суд першої інстанції погодився з рішенням пенсійного фонду, але не надав обґрунтувань та доказів зловживань з боку пенсіонера ОСОБА_1

З такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

При цьому відповідно до пункту 1 частини першої статті 49 Закону

№ 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону № 1058-IV та статтею 103 Закону № 1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, у якому працювала особа зі шкідливими і важкими умовами праці. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Водночас суд першої інстанції не встановив обставин, за яких позивач отримав пенсійні довідки, чому відповідач на протязі 7 років не проводив зустрічних перевірок, не надав оцінку тому факту, що складу злочину по підробці довідок ОСОБА_1 не встановлено.

Враховуючи, що зловживань з боку ОСОБА_1 не встановлено, то висновки суду першої інстанції в цій частині є невірними. Рішення відповідача в порушення вимог ч.3 ст. 2 КАС України прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів спричинення такої шкоди.

Також, ухвалою від 18 липня 2017 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення.

Відповідно до ч.6 ст.94 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спору була можливість визнання протиправним та скасування рішення про віднесення Позивача до категорії «працюючий пенсіонер», рішення про наявність зловживання Позивачем при наданні пенсійний довідок та зобовязання вчинення дій, повязаних з вказаними рішеннями.

Отже, в даному випадку Позивачем був заявлений позов з двома немайновими вимогами.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами встановлюються у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2017 року розмір мінімального прожиткового мінімуму складає 1600,00 грн.

Тобто, сума судового збору, яка підлягала сплаті при поданні апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції в частині 2 немайнових вимог становила 1408.00 грн. (1600.00*0.4*110%*2).

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, виходячи з того, що адміністративний позов Позивача був задоволений частково, а саме була задоволена одна немайнова вимога та факту відстрочення Позивачу сплати судового збору, стягненню до бюджету підлягає судовий збір у розмірі 704.00 грн. (1408.00 грн.-704.00 грн.).

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Камянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від26 червня 2017 року скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області , викладене у протоколі №14 від19.05.2015року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 704.00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко