Справа № 2-а-1503/11
Суддя: Ільченко В. М.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Охтирський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-а-1503/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2011 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області

в складі:судді: ОСОБА_1

при секретарі Гончаровій Т.М.

за участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирці справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління ДАІ УМВС України в Сумській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення

встановив:

17.02.2011 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.02.2011 року інспектором Охтирського взводу ДПС у відношенні нього було винесено постанову про застосування адміністративного стягнення за нібито порушення вимог п. 12.4 Постанови КМУ від 10.10.2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху»стоянку в зоні дії дорожнього знаку «Стоянка заборонена», яке було встановлене інспектором о 8 годині 30 хвилин по вул. Київській м. Охтирка Сумської області, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП шляхом накладення штрафу у розмірі 255 грн. Позивач вважає постанову інспектора ДПС неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ним було здійснено не стоянку, а вимушену зупинку транспортного засобу в звязку з раптово виниклими технічними несправностями автомобіля, що потребували негайної зупинки. Крім того, не були повністю зібрані та досліджені докази по справі, оскільки не був опитаний безпосередній свідок подій ОСОБА_4, натомість свідки, внесені до протоколу, бачили лише те, що його автомобіль стояв під знаком.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та пояснив, що 16.02.2011 року близько 8 години 30 хвилин на автомобілі НОМЕР_1 рухався по вул. Київській м. Охтирка, де в районі Держлісгоспу почав здійснювати поворот в бік мікрорайону Дачний. Двигун автомобіля вимкнувся. Коли він став заводити двигун, то почув нехарактерний звук. Проїхавши перехрестя, здійснив вимушену зупинку під знаком «Стоянка заборонена». Відразу приїхали працівники міліції та склали протокол.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти заявлених вимог. З письмового заперечення та його пояснень вбачається, що згідно до розстановки нарядів Охтирського взводу ДПС підпорядкованого УДАІ УМВС 16.02.2011 року він спільно з інспектором ДПС ОСОБА_5 ніс патрульну службу в м. Охтирка на вул. Київській. О 8 год. 30 хв. побачив, як водій автомобіля НОМЕР_2, підїхавши до адміністративної будівлі НГВУ, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.35 2тоянку заборонено», зайшов у приміщення на час більше 5 хвилин, порушивши вимоги п.33.3.35 ПДР України. Після повернення водія з приміщення НГВУ «Укрнафта», він підійшов до водія, відрекомендувався, пояснив про допущення порушення вимог ПДР. Позивач з порушенням не погодився та повідомив, що ходив до НГВУ в особистих цілях, однак стверджуватиме, що зупинка була викликана технічною несправністю автомобіля. На його прохання, водій запустив двигун автомобіля, який завівся відразу, що свідчило про перебування електромережі автомобіля в технічно справному стані. Позивачу було розяснено ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП, після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, при цьому позивач був з ним ознайомлений, вніс письмові пояснення про свою незгоду з порушенням, та підписав його. 16.02.2011 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Копія протоколу та постанови були надані ОСОБА_2, а справа передана на реєстрацію. Також повідомив, що у відношенні водія ОСОБА_2 діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, заперечив факти неналежного виконання службових обовязків.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, покази свідка ОСОБА_4, дослідив письмові докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що інспектором Охтирського взводу ДПС підпорядкованого УДАІ УМВС в Сумській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 при несенні патрульної служби по нагляду за рухом транспортних засобів в м. Охтирка по вул. Київській відповідно до розстановки нарядів Охтирського взводу ДПС підпорядкованого УДАІ УМВС в Сумській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВМ1 108110 від 16.02.2011 року, на підставі якого винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у вигляді 255 грн.

Як вбачається з зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 16.02.2011 року о 8 годині 30 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем марки ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_3 і здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено»в особистих цілях. В протоколі ОСОБА_2 зазначив, що стояв під знаком, тому що виявив несправність автомобіля. В протоколі зазначено свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Судом встановлено, що позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, держномер 49578 СА, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.35 «Стоянка заборонена».

Сторони не оспорюють, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спостерігали те, що автомобіль позивача з вимкненим двигуном стояв в зоні дії дорожнього знаку «Стоянка заборонена». Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 16.02.2011 року разом з позивачем на його автомобілі рухалися по вул. Київській м. Охтирка. При здійсненні маневру повороту двигун вимкнувся. ОСОБА_2 завів двигун, почули скрегіт. Переїхавши проїжджу частину, припаркувалися на правій стороні обочини. Відразу підїхали працівники міліції, він вийшов з автомобіля і пішов в банкомат, а ОСОБА_2 залишився в автомобілі.

Однак суд не може прийняти до уваги покази свідка, оскільки даючи пояснення в судовому засіданні, свідок змінював покази відносно фактичних обставин щодо виявлення несправності автомобіля та дій працівників міліції, в звязку з чим його свідчення не можуть бути покладені в основу рішення.

Позивачем надано довідка ПП ОСОБА_8 від 16.02.2011 року про виявлення поломки в замку запалення, однак в судовому засіданні було встановлено, і сторони не оспорюють зазначені обставини, що в автомобілі позивача не було ввімкнено аварійну сигналізацію, не виставлений знак аварійної зупинки, позивач не здійснював ніяких робіт по виявленню чи усуненню пошкодження, і на вимогу працівника міліції ввімкнути двигун автомобіля, позивачем двигун був ввімкнений і запрацював. Крім того, позивачем не оспорено, що до станції техобслуговування він їхав на власному автомобілі без будь-чиєї допомоги, що свідчить про ту обставину, що позивачем зазначені пояснення надані з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Щодо заяви позивача про відсутність зазначеного дорожнього знаку в Дислокації дорожніх знаків, судом не було здобуто доказів звернення позивача з зазначеного питання до відповідних органів. Крім того, позивач не оспорює, що станом на 16.02.2011 року йому про цю обставину не було відомо, а тому, як водій, він мав дотримуватися вимог дорожніх знаків законодавчо визначеного зразка, а в разі наявності сумнівів щодо законності їх встановлення звертатися до відповідних органів чи до суду.

Пунктами 1.2, 1.9 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно виконувати вимоги Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дорожній знак 3.35 „Стоянку заборонено визначає заборону стоянки транспортних засобів.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за порушення правил зупинки та стоянки.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про правомірність дій працівника ДПС по складанню протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що на підставі наявних доказів інспектором Охтирського взводу ДПС підпорядкованого УДАІ УМВС в Сумській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, копію якої та копію протоколу про адміністративне правопорушення позивач отримав. Згідно прийнятого рішення було накладено адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, сукупність досліджених доказів свідчить про безпідставність вимог позивача, в звязку з чим позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11, 69-71, 160-163, 171-2 КАС України, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1