Справа № 577/2126/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 р.Справа № 577/2126/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2017р. по справі № 577/2126/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації Сумської області

про зобов'язання здійснити перерахунок одноразової щорічної грошової допомоги учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації, в якому просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з урахуванням здійснених виплат.

На обґрунтування вимог у позові зазначив, що є учасником бойових дій, а тому має право на пільги, встановлені законодавством України, зокрема передбачені ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за якою до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Проте, у травні 2017 року УСЗН здійснило йому виплату допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 1200,00 гривень, тобто у меншому, ніж гарантовано законом, що і стало підставою для звернення до суду за захистом прав.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні моїх позовних вимог не відповідають фактичним обставинам справи, зазначена постанова прийнята всупереч вимогам чинного законодавства, не є законною та обґрунтованою, як цього вимагають норми статті 159 КАС України, а саме прийнята з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права, з наступних підстав. Зазначає, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є безпідставним. Згідно ч. З статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Але незважаючи на зазначене виплата допомоги учасникам бойових дій, у 2017 році здійснювалася в розмірах визначених Постановою КМУ № 223 від 05.04.2017року, що суперечить положенням Закону 3551. Таким чином, враховуючи загальні принципи пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не Постанова КМУ № 223 але зазначене не прийнято до уваги судом першої інстанції, що стало підставою прийняття оскаржуваного рішення. На підставі вищевикладеного просить скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду від 29 червня 2017 року по справі № 2а/577/64/17, провадження 577/2126/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації про зобов'язання здійснити перерахунок одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій. Прийняти нову постанову, якою зобов'язати Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ч. 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч. 1 статті. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням здійснених виплат.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Від ОСОБА_1 до суду надійшла письмова заява в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, також просить розглад справи проводити за його відсутністю.

Від Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації до суду надійшло письмове заперечення в якому просять апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, також просять розгляд справи провести за відсутністю представника відповідача.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 18.10.2005 року Сумським обласним військовим комісаріатом , позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.4).

В 2017р. позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 1200,0 грн.

Позивач, вважаючи дії відповідача неправомірними щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня в 2017 року в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 05.04.2017р. № 223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до п.п. 1 п. 1 вказаної постанови було установлено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1200,0 грн.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014р, тому пріоритетними у спірних правовідносинах є положення саме цього Закону.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, постанова Кабінету Міністрів України від 05.04.2017р. № 223 є також чинною.

Як раніше зазначалося, позивачу в 2017р. була виплачена щорічна разова допомога у розмірі 1200,0 грн.

Відтак, розмір нарахованої та виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 році відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Суд першої інстанції, вказуючи на правомірність визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017р. № 223, виходив з того, що нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян. З цього приводу, суд першої інстанції послався на рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012.

Так, у рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, внаслідок чого, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірне не застосування судом першої інстанції базового закону, що регулюють спірні правовідносини в частині розміру допомоги, а саме ч.5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який на час виникнення спірних правовідносин є чинним, колегія суддів зазначає наступне.

Закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України.

Конституція не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Чинним законодавством України не врегульовано питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. по справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та залишається чинною на час перебігу правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (та пізніше визнання рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 неконституційною нову редакцію Закону № 3551-ХІІ), то у даному випадку, при визначенні розміру щорічної разової допомоги до 5 травня, слід враховувати норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Таким чином, з урахуванням приписів наведених законів, виплата позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня правомірно здійснена відповідачем у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від від 05.04.2017р. № 223, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволені позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем доведена правомірність своїх дій.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2017р. по справі № 577/2126/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2017 р.