Справа № 206/3347/17 (2-а/206/103/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 рокусправа № 206/3347/17 (2-а/206/103/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2017 року у справі № 206/3347/17(2-а/206103/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у місті Дніпро 1 батальйон 1 рота, сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 червня 2017 року звернувся до суду з позовом до інспектора УПП у місті Дніпро 1 батальйон 1 рота, сержанта поліції ОСОБА_2, згідно з яким просить постанову відповідача серії ЕАА №110156 від 11.06.2017 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 425 грн. визнати незаконною та скасувати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності. Крім того, позивач зазначає про те, що відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення 11.06.2017 року на місці його вчинення без надання можливості позивачу скористатися послугами захисника, який в цей день перебував за межами Дніпропетровської області.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2017 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не було надано до суду реквізитів, як то назви, моделі, серійного номера застосованого ним технічного пристрою, що унеможливлює його ідентифікацію та співставлення з переліком технічних засобів, дозволених до використання для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. Розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав позивачу можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Управління патрульної поліції в м. Дніпро Департаменту патрульної поліції оскаржило її до апеляційного суду вважаючи її незаконною та необґрунтованою. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Зазначає про відсутність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення та правомірності дій посадової особи відповідача.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки випередження транспортного засобу повязане з виїздом на смугу зустрічного руху не здійснював тобто обгін не вчиняв та правила його здійснення не порушував.

Відеозапис відповідача по справі не може бути належним та допустимим доказом, оскільки він не відображає жодне порушення ПДР України.

Постанова про накладання адміністративного стягнення не містить всіх необхідних відомостей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач 11.06.2017 року близько 14 години 34 хвилин, керуючи мотоциклом НОМЕР_1, був зупинений інспектором 1 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпро з підстав вчинення позивачем порушення пункту 14.6.е Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме здійснення позивачем обгону транспортного засобу на дорозі, що має більше ніж дві полоси для руху, а саме перехрестя просп. Слобожанського та вул. Калинова чим порушив пункт 14.6.е Правил дорожнього руху порушення правил обгону, згідно з яким заборонено обгін ТЗ на дорогах, що мають дві і більш смуг для руху одним напрямком (а.с.12).

Законність і обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, частково погоджується з висновками суду першої інстанції та виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В свою чергу статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу відеокамера була розміщена на автомобілі працівників національної поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з відеореєстратора розміщеного у службовому автомобілі працівників поліції є належним доказом.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що чинним законодавством не передбачено вимог щодо наявності сертифікації фототехніки і відеотехніки, яку використають працівники поліції. Єдиною умовою є розміщення такої техніки в автоматичному режимі. Посилання суду першої інстанції щодо необхідності належності відео фіксації, якою зафіксовано правопорушення позивача до переліку технічних засобів затверджених наказом МВС України від 01.03.2010 року №3 є помилковим, оскільки цей наказ прийнято до вступу в силу Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, який є спеціальним та має вищу юридичну силу.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що твердження позивача про те, що відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення 11.06.2017 року на місці його вчинення без надання можливості позивачу скористатися послугами захисника, який в цей день перебував за межами Дніпропетровської області не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 2,4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тобто, відповідач діючи у відповідності до вимог закону розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно позивача та виніс постанову на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що перебування захисника позивача поза межами Дніпропетровської області не позбавляла права останнього скористатися послугами іншого захисника.

Отже суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зазначених вище обставин.

Проте, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення враховуючи наступне.

Частиною 2 статі 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В свою чергу п. 14.6. «е» ПДР України встановлено, що обгін заборонено на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України обгін, це випередження одного або кількох транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху.

При відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення 11.06.2017 року відносно ОСОБА_1 (СД-диска наявного в матеріалах справи а.с.35) вбачається, що позивач керуючи мотоциклом не здійснював обгін транспортного засобу на дорозі, що має більше ніж дві полоси для руху, оскільки здійснюючи випередження транспортного засобу не здійснив при цьому виїзд на смугу зустрічного руху.

Отже позивачем не порушено вимоги пункту 14.6.е Правил дорожнього руху, відповідальність за порушення якого передбачено ч.2 ст. 122 КУпАП.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідачем в апеляційній скарзі не заперечувались. Доводи в їх спростування не зазначались.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2017 року у справі № 206/3347/17(2-а/206103/17) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 13 жовтня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко