Справа № 490/4099/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/4099/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 05 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №464633 від 07.05.2017р., якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Також, позивач просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Позов обґрунтовував тим, що інспектором відповідача порушено порядок винесення постанови, позбавлено позивача права на ознайомлення з матеріалами справи, зняття з них копій, надання пояснень та доказів, права скористатися правовою допомогою. Постанову про накладення адміністративного стягнення винесено за відсутності належних доказів, так як правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, а знято на відео пристрій невідомого походження. Інспектором не надано ні сертифікату на прилад, а ні його допуску до роботи з даним приладом.

Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 05 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, з не повним зясуванням судом обставин справи, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що застосування посадовою особою відповідача процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, зокрема, розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядами справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 268, 277-280 КУпАП.

Також, апелянт зазначає, що на відео пристрої невідомого походження зафіксовано лише частину його руху, той момент, коли позивач завершував маневр, однак відсутній початок маневру, а тому це не є належним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що 07.05.2017р. інспектором Управління патрульної поліції в м. Миколаєві винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №464633, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 07.05.2017р. о 14 год. 30 хв. керуючи транспортним засобом Volkswagen CI, номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, приблизно на 116 км., здійснив обгін іншого транспортного засобу в зоні обмеженої оглядовості та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив ПДР п.14.6. та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

При зверненні з позовом до суду в обґрунтування вимог про незаконність вказаної постанови позивач, серед іншого, посилався на те, що розгляд відповідачем справи щодо позивача, який не погоджувався з фактом вчинення порушення, на місці вчинення є неправомірним та це призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст. 257, 268, 277, 279, 280 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком Центрального районного суду м.Миколаєва про безпідставність таких доводів позивача. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до пункту 4 Розділу І вказаної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Вчинене ОСОБА_1 правопорушення кваліфіковано відповідачем за ч.2 ст.122 КУпАП, тобто відноситься до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому, на думку колегії суддів, відповідачем правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №464633 від 07.05.2017р. на місці вчинення правопорушення.

Щодо посилань апелянта на Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015р., згідно якого розгляд відповідачем справи щодо позивача, який не погоджувався із фактом вчинення правопорушення, без обов'язкової стадії складання протоколу та на місці вчинення правопорушення є неправомірним, то колегія суддів зазначає, що вказане Рішення КСУ прийнято до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015р. №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. В Рішенні КСУ не враховано розширення на законодавчому рівні компетенції органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис апеляційний суд становив, що інспектором патрульної поліції роз'яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст.268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст. 287-289 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що вчинене ним правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, а знято на відео пристрій невідомого походження, на який у інспектора відсутній сертифікат та допуск до роботи з даним приладом.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису вчинене ОСОБА_1 порушення ПДР зафіксовано за допомогою автомобільного реєстратора з транспортного засобу посадових осіб відповідача. При цьому, вказаний прилад не підлягає обовязковій сертифікації відповідно до Наказу Держспоживстандарту №28 від 01.02.2005р. «Про затвердження переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації в Україні».

Як правильно зазначив суд першої інстанції, факт скоєння правопорушення підтверджено складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення та відеозаписом, які є доказами у розумінні ст.251 КУпАП.

А відтак, колегія суддів доходить висновку, що Управлінням патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, як субєктом владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 КАС України покладено обовязок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, правомірність дій при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №464633 від 07.05.2017р., а тому підстави для задоволення позову про скасування вказаної постанови відповідача відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 05 липня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

ОСОБА_2