Справа № 621/1874/17
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

04 жовтня 2017 рокум. Зміїв Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Лацько А.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 3 батальйону 1 УПП в м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

31.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти 3 батальйону 1 УПП в м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №691763 від 27.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 27.08.2017 року о 16:50 годині він дійсно керував транспортним засобом TOYOTA Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1, і на 437 км автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський несподівано був зупинений працівником поліції з причини нібито порушення правил перетину дорожньої розмітки, а саме перетнув дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна смуга) та наїхав на дорожню розмітку 1.16.1, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України за що ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 255 грн.

Вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР №691763 від 27.08.2017 року підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягується до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Пунктом 5 Розділу ІІІ Інструкції "Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Однак, в порушення даної інструкції інспектор поліції не роз'яснив йому права і обов'язки визначені ст. 63 Конституції України, ст. ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, про що свідчить відсутність його підпису в оскаржуваній постанові. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з найвною у нього необхідністю скористатися юридичною допомогою. Інспектором не надано йому можливості користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Тобто, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, відповідач протиправно позбавив його такого права.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На порушення ст. 283 КУпАП винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Отже, відповідачем не зафіксовано порушення ним правил перетину дорожньої розмітки, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі.

Разом з тим, поліцейський не взяв до уваги його пояснення, в яких він зазначив, що не згоден з вказаними в постанові поліцейського патрульної поліції фактами. Винним себе не визнав, при цьому Правил дорожнього руху він не порушував, та йому не було повідомлено про будь-яке вчинене порушення зазначених Правил.

Вважав, що його вина у скоєні правопорушення не була доведена поліцейським.

Таким чином, твердження поліцейського про порушення ним вимог ПДР України є лише його суб'єктивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на задоволені позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач інспектор роти 3 батальйону 1 УПП в м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позовної заяви не надав, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

У відповідністю з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибув в судове засідання без повідомлення про причини неприбуття, суд визнав необхідним розглядати справу за його відсутністю та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 2, 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії постанови інспектора роти 3 батальйону 1 УПП в м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу серії БР №691763 від 27.08.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 122 КУпАП, вбачається, що дата та час, місце скоєння і суть адміністративного правопорушення викладено наступним чином: "27.08.2017 року 16 години 50 хвилин на 437 км автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 керувавши транспортним засобом TOYOTA Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1, перетнув дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна смуга) та наїхав на дорожню розмітку 1.16.1, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 255 грн."

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

У пункті 8.5.1 Правил дорожнього руху, за порушення вимог якого на позивача накладено стягнення, визначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Отже, зі змісту пункту 8.5.1 Правил дорожнього руху не вбачається, що його положеннями забороняється перетин дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна смуга) та наїзд на дорожню розмітку 1.16.1.

Водночас, постанова про накладення адміністративного стягнення не містить посилання на пункти Правил дорожнього руху, якими забороняється перетин дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна смуга) та наїзд на дорожню розмітку 1.16.1., що суперечить вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою постанова повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Крім того, позивач у позовній заяві, а також під час її судового розгляду, обґрунтовано зазначив, що постанова про накладення адміністративного стягнення не містить вказівок на будь-які доказами, якими підтверджується як сам факт перетину дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна смуга) та наїзд на дорожню розмітку 1.16.1, так і обставини, які вказують на протиправність таких дій.

Відповідачем не надано будь-яких заперечень проти позовної заяви, не надано доказів, що спростовують доводи позивача щодо відсутності в його діях порушення Правил дорожнього руху, а відповідно і незаконності винесеної у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення, незважаючи на покладений на нього ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано будь-яких заперечень проти позовної заяви, не надано доказів, що спростовують доводи позивача щодо відсутності в його діях порушення Правил дорожнього руху, а відповідно і незаконності винесеної у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Докази, передбачені ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б спростували твердження позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не зазначені у постанові по справі про адміністративне правопорушення, а також не надані відповідачем і під час розгляду справи в суді.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення від 27.08.2017 року не ґрунтується на фактичних даних, а ґрунтується на припущенні відповідача про вчинення позивачем правопорушення, що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств та організацій.

Оскаржена позивачем постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, через що позовні вимоги про скасування цієї постанови є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, ч. 1 ст. 41, 70, 71, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти 3 батальйону 1 УПП в м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №691763 від 27.08.2017 року відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову інспектора роти 3 батальйону 1 УПП в м. Харкові ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії БР №691763 від 27.08.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: