Справа № 639/4141/17
Суддя: Іванова І. В.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/4141/17
№ 2-а/639/115/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до патрульного 7 роти 2 батальйону УМП у м. Харкові Кісельової Оксани Олексіївни про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з адміністративним позовом до патрульного 7 роти 2 батальйону УМП у м. Харкові Кісельової Оксани Олексіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №912907 від 04.07.2017 року.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 04.07.2017 року, приблизно о 01-30 год. він рухався на своєму автомобілі HYUNDAI ACCENT д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Миру у м. Харкові в напрямку центра міста, наближаючись до перехрестя з просп. Архітектора Альошина. Зелене світло світлофора перший раз блимнуло. Перехрестя мало хорошу оглядність. Лише зліва стояло декілька машин і ніде жодна не рухалась та не було пішоходів. Враховуючи швидкість руху, позивач був абсолютно впевнений, що навіть та машина, що рухалась за ним, проїде перехрестя на зелене світло світлофора. Однак водій машини, що рухалась попереду, можливо маючи недостатній досвід, різко загальмував. Авто позаду позивача було на небезпечній відстані, тому він не використав екстрене гальмування, а лише приготувався до цього і почав знижувати швидкість, одночасно зменшуючи відстань з авто, що було попереду. У той час, авто попереду позивача перестало гальмувати і проїхало перехрестя на зелений миготливий сигнал. Щоб не використовувати екстрене гальмування та не спричиняти незручностей, а, можливо, і аварійної ситуації для авто, яке рухалось за позивачем, він теж проїхав на зелений миготливий сигнал, враховуючи всі аспекти дорожньої ситуації, що склалася. Зразу за перехрестям позивач побачив в дзеркало заднього виду, що машина, яка рухалась за ним, зупинилася за декілька десятків метрів до перехрестя, а замість неї в дзеркалі мигають ліхтарі поліцейської машини. Ввімкнув правий поворот, позивач зупинився. До нього підійшов поліцейський, першим запитанням якого було, чому він порушує та їде на заборонений сигнал світлофора. З чим позивач не погодився та сказав, що виїжджав на перехрестя під час зеленого миготливого. Однак патрульний наполягав, що вже світився жовтий, який є забороненим сигналом. Позивач погодився, що жовтий сигнал заборонений та нагадав патрульному про наявність пункту ПДР, який дозволяє пересікати перехрестя на жовтий сигнал світлофора, якщо це буде безпечно, щоб не вдаватися до екстреного гальмування. Тому, навіть якщо припустити, що позивач проїхав на жовтий, то, враховуючи дорожню ситуацію, претензій до нього за це бути не може. Однак патрульний впевнено сказав, що в ПДР такого пункту немає, і додав, що якщо позивач знайде пункт правил, який дозволяє перетинати перехрестя на жовтий сигнал світлофору, то він поїде без складання протоколу. Позивач зазначив, що після такої поведінки він сам засумнівався в своїй правоті, так як був дуже збентежений, та сказав патрульному, що йому потрібна правова допомога, та, що він заперечує проти складення відносно нього постанови без надання можливості в правовому захисті. Потім скориставшись пошуком в мережі Інтернет, позивач знайшов п. 8.11 ПДР, який підтверджував його слова і зачитав вказаний пункт патрульному. На що останній сказав, що він вже почав складати постанову відносно позивача та добавив, що позивач просто відразу неправильно себе повів. Патрульний, який його зупинив, поводився фамільярно, нахабно, не знав досконально ПДР. Позивач вважає, що все вищевказане дійство було спробою стягнення з нього хабара. Крім того, під час розмови з патрульним він не помітив, щоб камера індивідуального регістратора працювала у нього. Позивач наполягав на тому, щоб патрульний представився, але він цього не зробив. Потім патрульний приніс позивачу постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн. Позивач зазначив, що вказана постанова була складена патрульною 7 роти 2 батальйону УМП у м. Харкові Кісельовою О.О., яка навіть в очі його не бачила і ніяких його пояснень не чула, чим порушила вимоги ст. 245 та ч.2 ст.33 КУпАП. Законність складеної постанови ставиться під сумнів також вказаною адресою розгляду справи «вул. Міру,12», така вулиця у м. Харкові не існує, його зупинили по «вул. Миру,12». Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушила його права, не дала можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, відповідач проігнорувала ч.2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП, щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, відповідач грубо порушила вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. У зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні вищенаведеному.

Відповідач по справі, являючись суб`єктом владних повноважень і будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки суд не сповістив, а тому справа у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України була розглянута за відсутності відповідача.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права.

Виходячи із завдання адміністративного судочинства на адміністративні суди покладено обов`язок при оскарженні рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є органи соціального захисту населення, перевіряти оскаржувані рішення, дії або бездіяльність на їх відповідність певним критеріям, визначеним ч.3 ст. 2 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської діяльності.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст.258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ст. 171-2 КАСУ адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом України адміністративного судочинства, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, відносини, що склалися між сторонами є публічно-правовими.

Судом встановлено, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 912907, складеної 04.07.2017 року поліцейською 7 роти 2 батальйону УМП у м. Харкові сержантом поліції Кісельовою Оксаною Олексіївною, відносно водія транспортного засобу HYUNDAI ACCENT д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1, останній 04.07.2017 року о 01-35 годині в м. Харкові на перехресті вул. Миру та пр.-ту. Архітектора Альошина, проїхав перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (г) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП. (а.с. 6).

Даною постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн.

По суті порушення ОСОБА_1 у своєму позові зазначив, що вважає дії відповідача протиправними, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова складена з порушенням норм законодавства, а обставини, викладені в ній, не відповідають дійсності. Під час складення постанови ОСОБА_1 не було надано доказів скоєння адміністративного правопорушення, в оскаржуваній постанові не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис факту порушення ПДР.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що порушення вимог дорожнього знаку тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач в тексті позову вказує, що в зазначений день і час він діяв у повній відповідності до вимог ПДР України та не порушував їх.

Позивач посилається на те, що постанова про адміністративне правопорушення не встановлює наявність адміністративного правопорушення та винуватість в його вчиненні, оскільки відсутні докази скоєння адміністративного правопорушення.

Але, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, об'єкт правопорушення в складі адміністративного правопорушення відсутній, що виключає в даному випадку адміністративну відповідальність ОСОБА_1

Крім того, частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Викладене, на думку суду, свідчить про фактичну відсутність об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому суд зважає на те, що зазначена вище позиція позивача, у виправдання своїх дій, не знайшла свого спростування в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача по справі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 8, 17, 18, 19, 69, 70, 71, 87, 94, 128, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 23, 122, 245, 251, 288 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 912907 від 04.07.2017 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В. Іванова