Справа № 712/4237/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/4237/17 Головуючий у 1-й інстанції: Троян Т.Є. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанов державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області (далі - позивач) звернулося до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовною заявою до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач 1), відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - відповідач 2) про скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2016 року у ВП № 52715920 та від 07.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у сумі 5 800 грн.

Соснівський районний суд міста Черкаси своєю постановою від 15 червня 2017 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 червня 2017 року та постановити нову про задоволення позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.04.2016 року по справі № 712/4473/16-а було зобов'язано управління Пенсійного фонду в місті Черкасах Черкаської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за вислугу років, відповідно до ст. 50 Закону України «Про прокуратуру» та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за період з 01.01.2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 року вказана постанова залишена без змін.

На виконанні у відповідача 2 знаходився виконавчий лист № 712/4473/16-а, виданий 21.10.2016 року Соснівським районним судом міста Черкаси.

21.10.2016 року постановою головного державного виконавця було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом щодо зобов'язання позивача виплатити ОСОБА_2 різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за період з 01.01.2016 року до моменту здійснення перерахунку пенсії.

Відповідно до пункту 3 вказаною постанови державний виконавець постановив стягнути з боржника виконавчий збір відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 5 800 грн.

На адресу відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області надійшов лист позивача від 28.10.2016 року про виконання рішення суду, згідно якого позивач повідомив про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 та нарахування до сплати 42 670, 84 грн., відповідно до протоколу від 18.10.2016 року.

Фактично вказана сума була виплачена ОСОБА_2 11.11.2016 року.

Державний виконавець своєю постановою від 03.03.2017 року закінчив виконавче провадження № 52715920 з виконання виконавчого листа № 712/4473/16-а, виданого 21.10.2016 року Соснівським районним судом міста Черкаси у зв'язку із фактичним виконанням рішення.

07.03.2017 року державний виконавець відкрив окреме виконавче провадження № 53533736 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору на суму 5 800 грн.

Не погоджуючись з постановами державного виконавця про відкриття виконавчого провадження за № 52715920 та № 53533736, позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії виконавця по відкриттю виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 712/4473/16-а та стягнення відповідного виконавчого збору вчинені відповідно до вимог закону та в межах його повноважень, а відтак у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII).

Положеннями частини четвертої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно із частиною п'ятою статті 26 цього Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до частини дев'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до п. 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною четвертою статті 19 Закону № 1404-VIII визначено, що сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Так, постанова Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.04.2016 року у справі № 712/4473/16-а в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 виконана 18 жовтня 2016 року, тобто до відкриття виконавчого провадження, а в частині виплати різниці між виплаченим розміром пенсії і призначеним розміром пенсії виконана 11.11.2016 року, тобто вже після відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.04.2016 року у справі № 712/4473/16-а в частині виплати різниці між виплаченим розміром пенсії і призначеним розміром пенсії була виконана 11.11.2016 року, тобто після відкриття виконавчого провадження, що і стало підставою для закриття виконавчого провадження на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (ч. 2 ст. 42 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону № 1404-VIII витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Частина 4 статті 42 Закону № 1404-VIII передбачає, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Підпункт 3.7.4. пункту 3.7 Інструкції № 512/5 визначає, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається. До виконання постанови про стягнення виконавчого збору не застосовуються положення статті 21 Закону.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правильно зазначив, що стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця, а відтак виконавець в межах закону та повноважень виніс постанову від 07.03.2017 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору у сумі 5 800 грн.

Що стосується посилань апелянта на те, що у відповідності до п. 1 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, колегією суддів не приймається до уваги, зважаючи на наступне.

Рішення суду про стягнення коштів та рішенням суду про зобов'язання вчинити певні дії є різними за своєю природою, тому для таких рішень встановлено і різний порядок виконання.

Так, рішення суду про стягнення коштів виконуються в загальному порядку, який передбачений розділом 7 Закону № 1404-VIII. В свою чергу, рішення суду про зобов'язання вчинити певні дії виконуються в порядку ст. 63 та ст. 75 Закону № 1404-VIII.

На відміну від рішень судів про стягнення коштів з боржника, при виконанні яких можливе застосування всього передбаченого спектру дій примусового характеру, таких як арешт майна та його продаж, списання коштів з рахунків і тощо, виконавець при виконанні рішень, які зобов'язують боржника вчинити саме певні дії, має право лише перевіряти виконання судового рішення та накладати штрафи у чітко визначених розмірах без права стягнення на майно боржника.

Таким чином, Закон № 1404-VIII розділяє поняття рішень про стягнення боргу та виконання рішень про зобов'язання вчинити певні дії (рішення немайнового характеру). У зв'язку з цим, положення про нестягнення виконавчого збору за рішеннями про стягнення періодичних платежів, на яке посилається позивач у своїй позовній заяві та апеляційній скарзі не розповсюджується на порядок виконання рішень немайнового характеру, зокрема, про зобов'язання вчинити певні дії.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Черкасах Черкаської області - залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.