Справа № 527/1063/17
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 р.Справа № 527/1063/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017р. по справі № 527/1063/17

за позовом ОСОБА_1

до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії щодо призначення пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні їй дострокової пенсії за віком відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», скасувати рішення відповідача № 2 від 28.04.2017 року та зобов'язати відповідача призначити їй дострокову пенсію за віком на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 02 березня 2017 року, зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на, те що її чоловік, ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є інвалідом другої групи. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Позивач на момент смерті ОСОБА_2 була його дружиною, після його смерті повторно в шлюб не вступила, тому відповідно до абз. 6 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058 має право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років. 21 квітня 2017 року, позивач звернулася до відповідача із заявою та відповідними документами про призначення їй з 02 березня 2017 року пенсії за віком. Рішенням № 2 від 28.04.2017 року відповідач відмовив їй в призначенні пенсії, в зв'язку з тим, що її чоловік брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період проходження військових зборів, але не був військовослужбовцем. Вважає дії відповідача протиправними, такими, що порушують її право на призначення дострокової пенсії.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017 року у справі № 527/1063/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії щодо призначення пенсії.

Визнано протиправними дії Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Скасовано рішення Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 2 від 28.04.2017 року та зобов'язати Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі абзацу 6 пункту 3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 02 березня 2017 року.

Зобов'язано Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 18 вересня 2004 року (а.с.13).

Згідно довідки № 21 від 02.02.2007 року, виданої Глобинським військовим комісаріатом, ОСОБА_2, 1960 року народження був призваний Глобинським райвіськоматом на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.06.1986 по 03.08.1986 рік (а.с.11-на звороті).

ОСОБА_2 мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи віднесений до 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії А НОМЕР_2 від 05.10.2000 року (а.с.12).

ОСОБА_2 був інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серія Б № НОМЕР_1, а також відповідно до Довідки МСЕ № 0127343 причиною його інвалідності є захворювання, яке пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 11, 11 - на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер (а.с.13-на звороті).

Відповідно до експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії № 516 від 21 березня 2007 року, ОСОБА_4 помер від захворювання, яке пов'язане з виконанням обов'язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8-на звороті).

ОСОБА_1 (позивач) має посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1А, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою № 501841, виданого 20.04.2007 року. Пред'явник цього посвідчення має право на пільги і компенсації передбачені ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.8).

01 березня 1967 року позивач досягла віку 50 років, має страховий стаж понад 20 років (а.с.9-10, 15-17).

21.04.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй дострокової пенсії. Рішенням № 2 від 28.04.2017 року відповідачем було відмовлено в достроковому призначенні позивачу пенсії за віком, як дружині померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки ОСОБА_2 був призваний на спеціальні збори та не мав статус військовослужбовця (а.с.3 -5)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення дострокової пенсії на підставі абзацу шостого пункту 3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 02 березня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

У примітці до вказаної норми закону дається тлумачення, згідно якого до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань. особи, призвані на військові збори.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чоловік ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до пункту 3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач досягла віку 50 років та має страховий стаж понад 20 років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення дострокової пенсії на підставі абзацу шостого пункту 3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 02 березня 2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком є протиправними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017 року у справі № 527/1063/17 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017р. по справі № 527/1063/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка О.М.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Кононенко З.О.
Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2017 р.