Справа № 743/1140/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/1140/17 Головуючий у 1-й інстанції: Сташків В.Б. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

За участі представника Відповідача: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.08.17р. у справі №743/1140/17 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 про продовження строку затримання

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про продовження строку затримання Відповідача, строком на три місяці, з 21.08.17р. по 20.11.17р.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.08.17р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

На думку апелянта відсутні обґрунтовані підстави для продовження строку затримання, оскільки у Відповідача є дійсний паспорт, проте він знаходиться у невідомих людей. Окрім того, апелянт покликається на процесуальні порушення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21.02.17р. поліцейськими Відділу по боротьбі зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП в Черкаській області було виявлено іноземця, який назвався Громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5, без документів, які підтверджують його особу та право проживання в Україні.

Того ж дня, посадовими особами УДМС України в Чернігівській області прийнято рішення про примусове повернення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким Відповідача зобов'язано покинути територію України у термін до 22.02.17р, із забороною в'їзду в Україну протягом 3 років.

Відносно Відповідача було складено протокол від 21.02.17р. серії МКМ серії №084571 про адміністративне затримання та прийнято рішення про поміщення іноземця до Чернігівського ПТПІ. Згідно акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, Відповідача передано до Чернігівського ПТПІ.

22.02.17р. до УДМС України в Чернігівській області надійшов лист Чернігівського ПТПІ №09-02/208, яким повідомлено позивача про те, що на виконання вказівки прокуратури Чернігівської області від 22.02.17р. №16-194 вих.17, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,. негайно звільнений з Чернігівського ПТПІ 22 лютого 2017 р.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.02.17р. у справі №743/220/17 затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщено його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України до 21.08.17р.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.02.17р. у справі №743/220/17 примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Ухвала та постанова Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.02.17р. у справі №743/220/17 набрали законної сили згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.17р.

У той же час, приймаючи до уваги те, що у Відповідача відсутній документ, який встановлює його особу, Позивач звертався із запитами від 15.03.17р. №74.01/05-5587 до Почесного Консульства Народної Республіки Бангладеш в Україні та від 27.07.17р. №74.01/05-15278 через Міністерство закордонних справ України до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Україні про встановлення особи та належності до громадянства Народної Республіки Бангладеш громадянина ОСОБА_5 та оформлення свідоцтва про повернення на батьківщину.

Втім, оскільки на час звернення до суду, інформація з країни громадянської належності Відповідача щодо оформлення свідоцтва на повернення на батьківщину до Управління не надходила, Позивач звернувся з даним позовом до суду про продовження строку затримання іноземця на три місяці.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем доведено наявність визначених частиною 7 статті 183-7 КАС України умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в'їзду в Україну визначені статтею 8 Закону України від 05.11.09р. №1710-VI «Про прикордонний контроль».

Відповідно до частини 3 вказаної норми, Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі виїзду з України за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду з України.

Відповідно до частини 7 статті 183-7 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Як свідчать обставини справи, що не спростовано апелянтом, у Відповідача відсутні документи, які підтверджують його особу та право проживання в Україні; інформація та документи з країни громадянської належності іноземця для ідентифікації особи станом на момент подання позову не надходила.

Надана представником апелянта ксерокопія паспортного документа Відповідача не є належним та допустимим доказом наявності у Відповідача дійсного паспортного документа, оскільки оригінал паспорта відсутній, чого не заперечує та не спростовує апелянт.

Таким чином, відсутність у Відповідача дійсного паспортного документа, який дає право на перетин державного кордону України та ненадання такого документу з країни громадянської належності громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 унеможливлює виконання судового рішення про примусове видворення Відповідача.

Відповідно до п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.12., № 353/271/150, зареєстрованої в Мін'юсті 21.05.12р. за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Як установлено вище, позивачем вчинялись заходи щодо ідентифікації особи іноземця шляхом скерування відповідних запитів до компетентних органів країни його походження, втім відповіді на такі запити не надходили.

Отже, приймаючи до уваги те, що станом на момент розгляду справи, документів необхідних для ідентифікації особи від компетентних органів країни походження Відповідача не надходило, що є умовою за якої неможливо забезпечити примусове видворення особи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що рішення прийнято без з'ясування обставин у справі спростовується вищевикладеним.

Доводи апелянта про те, що при розгляді справи Відповідачу не було забезпечено перекладача, спростовуються матеріалами справи, зокрема: журналами судових засідань, з яких вбачається участь при розгляді справи перекладачів - ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції»(рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_5 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.08.17р. у справі №743/1140/17 - залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.08.17р. у справі №743/1140/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 11.10.17р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.