Справа № 808/1193/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" жовтня 2017 р. справа № 808/1193/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року у справі №808/1193/17

за позовом ОСОБА_4

до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування постанов, -

встановив:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження:

- №53833761 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови №49552419 від 24.04.2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача 32 638,45 грн. виконавчого збору;

- №53834106 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови № 49552347 від 24.04.2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача 33 318,73 грн. виконавчого збору;

- №53 834172 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови №49552486 від 24.04.2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача 106 894,71 грн. виконавчого збору;

- №53834466 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови №49552186 від 24.04.2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача 88 313,95 грн. виконавчого збору;

- №53834613 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови № 49552249 від 24.04.2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача 106 894,71 грн. виконавчого збору;

- №53834737 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови N49551706 від 24.04.2017 року про стягнення на користь відповідача 52 574,80 грн. виконавчого збору;

- №53834801 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови №49551861 від 24.04.2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача 16 355,85 грн. виконавчого збору;

- №53835051 від 25.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови №49551955 від 24.04.2017 року про стягнення з позивача на користь відповідача 270 051,60 грн. виконавчого збору;

- №53843756 від 26.04.2017 р. за примусовим виконанням постанови №49551706 від 24.04.2017 року про стягнення на користь відповідача 52 574,80 грн. виконавчого збору.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована обґрунтованістю позовних вимог позивача та відсутністю правових підстав для прийняття оскаржених постанов відповідачем.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначив, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. За умовами ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII справа мала розглядатись судом, який видав виконавчий документ, за правилами ЦПК України (розділ 7), а адміністративний суд прийняв справу до своєї юрисдикції помилково. Зазначені доводи визначені правовою позицією Верховного суду України №825/2566/14 від 30 червня 2015 року. Зведене виконавче провадження № 49716287 було закінчено 24.04.2017 р. на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2017 р. в справі №335/4147/17 про затвердження мирової угоди, що набрала законної сили 20.04.2017 (зазначено в ухвалі), у відповідності п.2 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VIII.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції. Заявники, зокрема, зазначили, що суд під час вирішення справи не вимагав від позивача належним чином доказувати свої доводи та аргументи, а сам позивач не зазначав причини, через які він не може надати належні та допустимі докази. Таким чином, суд при винесенні рішення спирався лише на необґрунтовані аргументи позивача, які були наведені без належної та допустимої доказової бази. Суд під час ухвалення оскарженої постанови не дотримався принципів рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом та змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі. Так, судом не було належним чином досліджено та вивчено обставини, які були наведені у клопотанні Орджонікідзевського ВДВС про зупинення провадження за позовом у цій справі.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційних скарг заявників заперечував.

Представники інших сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на примусовому виконанні у державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходилось зведене виконавче провадження № 49716287 щодо виконання виконавчих листів:

- №2-1424/11, виданого 08.12.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики на загальну суму 1068947,11 грн.,

- №2-1425/11, виданого 26.11.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики на загальну суму 525748,37 грн.,

- №335/13803/13-ц, виданого 27.05.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики на загальну суму 326384,48 грн.,

- №335/13799/13-ц, виданого 25.04.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики на загальну суму 163558,52 грн.,

- №2-1426/11, виданого 19.09.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики на загальну суму 326384,48 грн.,

- №335/1111/14-ц, виданого 16.06.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики на загальну суму 883139,54 грн.,

- №2-3940/11, виданого 14.0122013 року Орджонікідзевським районним судом; м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики на загальну суму 1068947,11 грн.,

- №335/13805/13-ц, виданого 25.04.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4В, на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики на загальну суму 33187,32 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2017 по справі №335/4147/17 (6/335/62/2017) задоволено заяву Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання мирової угоди у зведеному виконавчому провадженні №49716287. Затверджено мирову угоду укладену між стягувацами: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та боржником - ОСОБА_4, які є сторонами зведеного виконавчого провадження №49716287 про стягнення з ОСОБА_4 на користь стягувачів заборгованості в загальному розмірі 7 070 429 грн. 30 коп.

У зв'язку з затвердженням мирової угоди, державним виконавцем винесено постанови про закриття виконавчих проваджень у зведеному виконавчому провадженні №49716287 та прийнято постанови про стягнення виконавчого збору:

- №49551706 від 24.04.2017 за виконавчим документом №2-1425/11 від 26.11.2014 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 52 574 грн. 80 коп.;

- №49552186 від 24.04.2017 за виконавчим документом №2-1424/2011 від 08.12.2014 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 88313 грн. 95 коп.;

- №49552249 від 24.04.2017 за виконавчим документом №2-3940/11 від 14.01.2013 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 106 894 грн. 71 коп.;

- №49551861 від 24.04.2017 за виконавчим документом №335/13799/13-ц від 25.04.2014 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 16355 грн. 85 коп.;

- №49551955 від 24.04.2017 за виконавчим документом №2-1426/11 від 19.09.2012 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 270051 грн. 60 коп.;

- №49552419 від 24.04.2017 за виконавчим документом №335/13803/13-ц від 27.05.2014 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 32 638 грн. 45 коп.;

- №49552486 від 24.04.2017 за виконавчим документом №335/1111/14-ц від 16.06.2014 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 106894 грн. 71 коп.;

- №49552347 від 24.04.2017 за виконавчим документом №335/13805/13-ц від 25.04.2014 про стягнення ОСОБА_4 виконавчого збору у сумі 33 318 грн. 73 коп.

В подальшому відповідачем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору:

- ВП №53833761 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49552419 від 24.04.2017);

- ВП №53834106 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49552347 від 24.04.2017));

- ВП №53834172 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49552486 від 24.04.2017);

- ВП №53834466 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49552186 від 24.04.2017);

- ВП №53834613 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49552249 від 24.04.2017);

- ВП №53834737 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49551706 від 24.04.2017);

- ВП №53834801 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49551861 від 24.04.2017);

- ВП №53835051 від 25.04.2017 (на підставі документу - постанова №49551955 від 24.04.2017);

- ВП №53843756 від 26.04.2017 (на підставі документу - постанова №49551706 від 24.04.2017).

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- спірні постанови про відкриття виконавчого провадження винесені державним виконавцем на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2017 в справі №335/4147/17 про затвердження мирової угоди, що не набрала законної сили. Отже відсутні і підстави для стягнення виконавчого збору, у зв'язку з чим постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_4 виконавчого збору: ВП№53833761 від 25.04.2017, ВП№53834106 від 25.04.2017, ВП№53834172 від 25.04.2017, ВП№53834466 від 25.04.2017, ВП№53834613 від 25.04.2017, ВП№53834737 від 25.04.2017, ВП№53834801 від 25.04.2017, ВП№53835051 від 25.04.2017, ВП№53843756 від 26.04.2017 є такими, що прийняті передчасно та підлягають скасуванню;

- постановами ВП №53834737 від 25.04.2017 та ВП№53843756 від 26.04.2017 відкрито виконавче провадження про примусове виконання однієї постанови про стягнення виконавчого збору №49551706 від 24.04.2017, тобто помилково відкрито два виконавчих провадження за одним виконавчим документом про стягнення однієї і тієї ж самої суми виконавчого збору;

- відповідачем не надано суду доказів з'ясування ним обставин, необхідних для визначення розміру виконавчого збору (розміру суми, що фактично стягнута, повернута). В той же час ухвала суду від 14.04.2017 року не може бути належним та допустимим доказом таких обставин, оскільки є такою, що не набрала законної сили.

Проте, колегія суддів колегія суддів доходить до висновку, що судом першої інстанції не враховані наступні обставини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року і 1 грудня 2015 року (№№ 21-278а15, 21-3404а15 відповідно).

За правилами статті 383 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини другої ст.384 ЦПК скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими ст.386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч.1 ст.387 ЦПК).

Верховний Суд України у постанові суду від 08 листопада 2016 року по справі №804/19339/14, дійшов висновку, що "оскільки у справі, що розглядається, Підприємство звернулося з позовом до суду про визнання дій державного виконавця та постанови про стягнення виконавчого збору протиправними та скасування цієї постанови, а виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Марганецьким районним судом Дніпропетровської області, то така справа має розглядатися цим судом за правилами цивільного судочинства".

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, винесених на підставі постанов державного виконавця від 24.04.2017 року про стягнення з боржника виконавчого збору, що винесені на підставі виконавчих листів, виданих Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя в цивільній справі. Отже, ця справа має розглядатися Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя судом за правилами цивільного судочинства.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що "фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)".

Таким чином, зважуючи на тлумачення ЄСПЛ поняття "судом, встановленим законом", суд апеляційної інстанції з метою дотримання юрисдикції, визначеної чинним законодавством України, виходячи з характеру спірних правовідносин, які підлягають врегулюванню в рамках цивільного судочинства, дійшов висновку, що адміністративний суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у значенні п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо цього провадження.

Частиною першою ст.203 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження по справі - закрити.

Керуючись ст.ст.157, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року у справі №808/1193/17 скасувати.

Провадження в справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко