Справа № 573/1760/17
Суддя: Кліщ О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/1760/17
Номер провадження 2-а/573/32/17
П О С Т А НО В А

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст )

12 жовтня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.

з участю секретаря: Сітало Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій,- посилаючись на наступні обставини.

Позивач, відповідно до ст.ст. 4,5 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-У11 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та згідно Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, 15 грудня 2014 року був взятий на облік в Управлінні соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.12.2016 року № , виданою Управлінням соціального захисту населення Білопільської РДА, тобто є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово непідконтрольної Уряду України території. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи місце проживання позивача було зареєстрованим за адресою: м. Ворожба, вул. Кірєєва, буд.№ 156, Білопільського району, Сумської області.

З часу переміщення позивача отримання призначеної йому пенсії як єдиного для нього джерела для існування здійснювалось за місцем перебування на обліку- в Управлінні Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області, проте з травня 2016 року виплата пенсії позивачу була припинена.

У зв'язку з чим він у липні 2017 року з телефонної розмови з працівником відповідачяа дізнався, що йому було припинено виплату пенсії з 01.04.2017 року у зв»язку з відсутністю за фактичним місцем проживання ( перебування), тобто через порушення обов»язкової вимоги для отримання соціальних послуг у відповідності до ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-У11 від 20.10.2014 р. Окреме рішення про припинення виплати позивачу пенсії відповідачем не виносилось, тому і письмова інформація про припинення виплати пенсії територіальним органом Пенсійного фонду позивачу не надсилалась.

Не погоджуючись з припиненням виплати пенсії, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність(дії) Управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області щодо ненарахування та невиплати пенсії з квітня 2016 року та зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії та сплатити виниклу заборгованість з часу припинення нарахування та виплати пенсії.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив поновити йому пропущений з поважних причин строк на звернення з позовом до суду, внаслідок закриття блок-посту п.Зайцеве та обстріли в 2016 році, а також відсутність коштів на поїздку, просив позовні вимоги задовольнити та визнати протиправними дії Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення нарахування та виплати йому пенсії за віком та зобов»язати Білопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області року поновити нарахування та виплату йому пенсії за віком та виплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії- з 01 травня 2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позовних вимог не визнав повністю, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з грудня 2014 року згідно довідки від 15.12.2014 року № Управління соціального захисту населення Білопільської РДА перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території( внутрішньо переміщена особа). Фактичне місце проживання позивача: АДРЕСА_2. Пенсія призначена за віком. Пенсійне посвідчення № 142132 ( а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII(далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Як вбачається з матеріалів справи, довідка від 15.12..2014 року № Управління соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації Сумської області про взяття позивача на облік як особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, є дійсною і діє безстроково. Позивач отримував пенсію через рахунок та мережу установ і пристроїв ПАТ "Державний ощадний банк України".

Відповідно до пункту 4 частини 2 розділу І Закону України від 24.12.2015 "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" доповнена частина 1 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно до якої довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частина 1 статті 12 зазначеного Закону надає вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Цей перелік не передбачає розширеного тлумачення.

Із системного аналізу вищенаведених нормативно-правових актів вбачається, що умовою призначення та отримання пенсії є наявність у особи довідки встановленої форми, яка свідчить про те, що особа, яка отримує пенсійні виплати, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції на територію України. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача ОСОБА_1 за № від 15.12.2014 року органом, який її видав - Управлінням соціального захисту населення Білопільської районної державної адміністрації Сумської області, - відповідач не надав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно ст. 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закон № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що виплату пенсії позивачу з 01 травня 2016 року призупинено у зв'язку з надходженням інформації від Державної прикордонної служби України із посиланням на підпункт 4 та 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Разом із тим, вказані приписи підзаконого нормативно-правового акту, яким встановлено інші випадки припинення соціальних виплат, суперечать нормам ст. 49 Закону № 1058-IV, відповідно до якого виплата пенсії може припинятися виключно з підстав, встановлених законом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров'я" (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.У пункті 33.3 цього рішення ЄСПЛ зазначив: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Відповідно до встановлених у справі обставин, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, зазначені вище рішення: "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", суд приходить до висновку, що в діях відповідача вбачаються ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України в залежності від міста проживання.

Судом було достовірно встановлено, що порушення права позивача на отримання пенсії відбулось з 01 травня 2016 року, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати з 01 травня 2016 року пенсії позивачу та зобов»язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії- з 01.05.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Так як позивач з поважних причин пропустив строк на звернення до суду з адміністративним позовом, причини поважності пропуску строку позивачем не заперечуються відповідачем, тому суд вважає, що пропущений позивачем процесуальний строк підлягає поновленню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинення дій, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком ( місце реєстрації:АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2).

Зобов»язати Білопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області року поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії- з 01.05.2016 року.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду виконується негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя:

Справа № 573/1760/17

Номер провадження 2-а/573/32/17

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

(вступна і резолютивна частина)

12 жовтня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Кліщ О.В.

з участю секретаря: Сітало Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, на підставі ч.3 ст.160 КАС України, суд відстрочує складення постанови у повному обсязі і проголошує її вступну та резолютивну частину.Повний текст постанови буде виготовлений протягом п'яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинення дій, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Білопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком ( місце реєстрації:АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2).

Зобов»язати Білопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області року поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплатити заборгованість, яка виникла з часу припинення нарахування та виплати пенсії- з 01.05.2016 року.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду виконується негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя:

Повний текст постанови буде виготовлений 13 жовтня 2017 року.