Справа № 804/2046/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 р. Справа № 804/2046/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Лубенець С.В.,
представника позивача Биковець О.В.,
представника відповідача Донцова Є.Е.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №804/2046/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 12.04.2017. Останнє судове засідання відбулось 27.06.2017.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства «Науково - виробниче об'єднання «Созидатель» (далі - ПАТ «НВО «Созидатель») з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства з 01.01.2014 по 30.09.2016, результати якої оформлені актом від 07.07.2017 № 383/04-36-14-01/13416334.
В результаті ПАТ «НВО «Созидатель» по наданим послугам по обслуговуванню будинків (житлово - комунальні послуги) у 2015 році занижено податкові зобов'язання з ПДВ всього у сумі 300176 грн., у т.ч. за січень 2015 року у сумі 44 654 грн., лютий 2015 року у сумі 6 873 грн., за червень 2015 року у сумі 62 755 грн., за жовтень 2015 року у сумі 49 933 грн., за листопад 2015 року у сумі 17 280 грн., за грудень 2015 року у сумі 118 681 грн..
Зазначені висновки контролюючого органу мотивовані тим, що під час формування та розрахунку тарифів за послуги з опалення та гарячого водопостачання ПАТ «НВО «Созидатель» застосовує Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, але самі тарифи встановлюються на підставі наказу керівника ПАТ «НВО «Созидатель» та встановлені тарифи доводяться до відома споживачів. Отже, ПАТ «НВО «Созидатель» не є суб'єктом природних монополій та здійснює свою діяльність з надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води на підставі ліцензій, які не видавались НКРЕ, а було видано Дніпропетровською обласною державною адміністрацією. Тобто, НКРЕ не встановлює тарифи для ПАТ «НВО «Созидатель». Також, ПАТ «НВО «Созидатель» не є підприємством комунальної власності, для яких тарифи встановлюють органи місцевого самоврядування, а саме: Дніпропетровська обласна державна адміністрація.
Таким чином, під час формування та розрахунку тарифів за послуги з опалення та гарячого водопостачання ПАТ «НВО «Созидатель» застосовує Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 та затверджує сформовані тарифи на підставі наказу керівника ПАТ «НВО «Созидатель». ПАТ «НВО «Созидатель» не подавало заяву до НРКЕ щодо встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання води. При збитковості наданих послуг по обслуговуванню будинків (житлово-комунальні послуги), ПАТ «НВО «Созидатель» дотацій та субвенцій з бюджету не отримує. Отже, встановлені тарифи ПАТ «НВО «Созидатель» за послуги з опалення та гарячого водопостачання не підлягають державному регулюванню.
Таким чином, на порушення абз.2 п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України (далі - ПК України), занижено суму податкових зобов'язань всього у сумі 383759 грн.
Надаючи оцінку доводам податкового органу, що наведені в акті перевірки від 07.07.2017 № 383/04-36-14-01/13416334, суд виходить з такого.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, видами діяльності позивача є: комплексне обслуговування об'єктів (код КВЕД 81.10); управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (код КВЕД 68.32); діяльність у сфері архітектури (код КВЕД 71.11); діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (код КВЕД 71.12); збирання безпечних відходів (код КВЕД 38.11); будівництво житлових і нежитлових будівель (основний) (код КВЕД 41.20).
У відповідності до ст. 188 ПК України (в редакції до 01.12.2014), база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
У відповідності по положень цієї ж норми в редакції з 01.01.2015 база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Статтею 2 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що його дія поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.
Згідно з ч. 1 ст. 8 цього ж Закону державна цінова політика у сфері діяльності суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках реалізується відповідно до законодавства про природні монополії та інших законів України.
Як встановлено в ч.1 ст.10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.
Вільні ціни встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін (ч.1 ст. 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення»).
Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.
Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб'єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.
Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (ст.12 Закону України «Про ціни і ціноутворення»).
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлено поняття державних регульованих цін. Так, державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про ціни і ціноутворення», державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.
Як визначено у п.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;
У відповідності до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у періоді, що перевірявся, позивач отримав основний дохід та сформував основну собівартість за двома напрямками діяльності:
41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель;
81.10 Комплексне обслуговування об'єктів: опалення та гарячого водопостачання (підігрів води) - основний дохід за даним видом діяльності; послуги з перевиставлення рахунків отриманої електричної енергії; послуги з перевиставлення рахунків отриманої холодної води; послуги з утримання будинку та прибудинкової території; інші додаткові послуги.
Відповідно до ч.1 ст.13 до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:
1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);
2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);
3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);
4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно зі ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:
1)перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;
2)друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;
3)третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).
Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Як зазначив представник позивача під час розгляду справи, при визначенні ціни (тарифу) на послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкових територій та опалення та гарячого водопостачання (підігрів води) ПАТ «НВО «Созидатель» керується наступними нормативно-правовими актами:
- постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р. "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", якою затверджено: Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;
- постановою Кабінету Міністрів України № 1010 від 26.07.2006 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з вивезення побутових відходів;
- наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09.11.2006р. № 369 «Про затвердження Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації».
Відповідно до абз. 5 п. 2 Загальної частини Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.
Згідно з Додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій серед інших також віднесено наступні послуги:
- вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення);
- технічне обслуговування ліфтів.
У відповідності до ч.1 ст. 6 Закону України «Про ціни і ціноутворення» органи місцевого самоврядування забезпечують реалізацію державної цінової політики у межах повноважень, визначених законом.
Згідно зі ст.7 цього Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: затвердження та реалізація місцевих програм у сфері житлово-комунального господарства, участь у розробленні та реалізації відповідних державних і регіональних програм; встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.
Відповідно до ст.31 Закону України «Про ціни і ціноутворення» порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.
Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.
Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ПАТ «НВО «Созидатель» (до складу яких увійшли тарифи на вивезення побутових відходів та технічне обслуговування ліфтів) встановлені наступними рішеннями:
- рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 467 від 16.05.2012 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій АТ «НВО «Созидатель»;
- рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 247 від 19.06.2013 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій АТ «НВО «Созидатель».
Також, в матеріалах справи містяться заяви позивача щодо коригування тарифів на житлово - комунальні послуги: заява до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 07.11.2016 № 0998-2016 (вх. №11/3437 від 10.11.2016), заява на ім'я міського голови 15.12.2016 № 1163-2016 (вх. №11/343 від 15.12.2016).
Представник позивача під час розгляду справи пояснив, що під час формування та розрахунку тарифів за послуги з опалення та гарячого водопостачання ПАТ «НВО «Созидатель» застосовує Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 та встановлює сформовані тарифи на підставі наказу керівника ПАТ «НВО «Созидатель», які доводить до відома споживачів в установленому чинним законодавством порядку.
Як зазначено у преамбулі Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, він визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.
Отже, позивач надавав населенню послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими місцевими органами самоврядування тарифами, тобто, регульованими тарифами. До зазначених тарифів входять, у тому числі: вивезення побутових відходів, технічне обслуговування ліфтів, технічне обслуговування та поточний ремонт.
Доходи за вказаними послугами відображені підприємством у складі загальних доходів на рахунку 703, а витрати у складі загальних витрат на рахунку 903.
Судом з'ясовано, що під час перевірки відповідачем не було враховано, що послуги надавалися позивачем за регульованими тарифами і тому відповідачем не були виключені відповідні доходи і витрати з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із складу загальних доходів та витрат, що обліковувалися на рахунках 703 та 903 відповідно.
Щодо доводів податкового органу про реалізацію товарів (робіт/послуг) у 2015 році нижче їх собівартості (різниця між показниками бух. рах. 703 «Дохід від реалізації робіт та послуг» та рах. 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг»), то такі доводи критично оцінюються судом з огляду на таке.
За розрахунком відповідача саме основний дохід з реалізації послуг з опалення гарячого водопостачання (підігрів води) виявився нижче їх собівартості.
Судом встановлено, що дохід від реалізації зазначених послуг нараховується споживачам та сплачується останніми згідно тарифу рівномірно протягом року.
Порядок оплати за надання послуг з опалення та гарячого водопостачання встановлюється за домовленістю сторін відповідного договору, укладеного між ПАТ «НВО «Созидатель» та споживачем. Відповідно до умов типових договорів про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання, копії яких містяться в матеріалах справи, встановлено, що нарахування та оплата за надані послуги (які надаються протягом опалювального сезону) здійснюється шляхом розстрочення платежу рівними частинами протягом календарного року, вартість послуги визначена за 1 м2 площі приміщень.
Витрати ж з надання послуг з опалення та гарячого водопостачання (підігріву води) у вигляді собівартості цих послуг формуються позивачем на підставі первинних документів щодо фактично понесених витрат, що включаються до складу собівартості реалізованих послуг (витрати з придбання газу, електроенергії та інші) під час опалювального періоду (з жовтня по квітень). Тобто, витрати з опалення та підігріву води визнаються тоді, коли вони надані постачальниками та сплачені ним.
Таким чином, дохід з реалізації послуг нараховується споживачам та сплачується ними згідно тарифу рівномірно протягом року. За результатами року загальний дохід від надання послуг з опалення та гарячого водопостачання (підігрів води) перевищує собівартість цих послуг.
При цьому, собівартість послуг з опалення та гарячого водопостачання (підігрів води) перевищує доходи лише в місяцях, які припадають саме на опалювальний сезон, а тариф, що встановлений позивачем є незмінним протягом року. Тобто, споживачі (населення) сплачують послуги опалення протягом року за встановленим тарифом.
З урахуванням наведених обставин, судом встановлено, що у звітному періоді - 2015 році позивач не отримав збитку за таким видом діяльності як надання послуг з опалення та підігріву води.
Позивач у 2015 році здійснював діяльність по наданню послуг з опалення та підігріву води за договірною ціною, яка перевищує собівартість зазначених послуг за рік. Відповідно, позивач правомірно нараховував податкові зобов'язання з постачання зазначених послуг, виходячи з бази оподаткування на рівні договірної ціни цих послуг у повній відповідності з нормами п. 188.1 ст. 188 ПК України (в редакції, що була чинною в 2015 році).
Щодо визначення бази оподаткування ПДВ за операціями з постачання холодної води та електричної енергії, судом встановлено таке.
До матеріалів справи представником позивача надано розшифровку доходів ПАТ «НВО «Созидатель», які складаються із загальної суми доходів, які обліковуються на рахунку 703 «Доходи від реалізації робіт і послуг», що включає в себе наступні доходи: 1) доходи від перевиставлення вартості електричної енергії населенню за тарифами, встановленими постачальником; 2) доходи від надання послуг теплопостачання та підігріву води; 3) доходи від надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території для населення за тарифами, затвердженими місцевими органами самоврядування; 4) доходи від надання послуг підрозділом ЛРМ зовнішнім замовникам, що не відносяться до населення; 5) доходи від надання послуг підрозділом ТПВ зовнішнім замовникам, що не відносяться до населення.
До матеріалів справи позивачем також додані розшифровки витрат позивача, які складаються із загальної суми витрат, які обліковуються на рахунку 903 «Собівартість реалізованих робіт і послуг» що включає в себе наступні витрати: 1)витрати на оплату вартості електричної енергії населенню за тарифами, встановленими постачальником електричної енергії для населення, які визначаються на підставі отриманих рахунків від постачальника; 2) витрати на оплату вартості поставки води населенню за тарифами, встановленими постачальником води для населення, які визначаються на підставі отриманих рахунків від постачальника; 3) витрати, понесені позивачем для надання послуг теплопостачання та підігріву води; 4) витрати, понесені позивачем для надання послуг з обслуговування будинків та прибудинкової території для населення; 5) витрати, понесені позивачем для надання послуг підрозділом ЛРМ зовнішнім замовникам, що не відносяться до населення; 6) витрати, понесені позивачем для надання послуг підрозділом ТПВ зовнішнім замовникам, що не відносяться до населення.
На рахунку 703 відображається загальна сума усіх доходів, нарахованих позивачем, у той час як на рахунку 903 відображається загальна сума собівартості (витрат).
В матеріалах справи наявні розшифровки відповідності доходів та витрат позивача при наданні послуг теплопостачання, водопостачання та постачання електричної енергії.
Із наведених документів видно, що одним із видів діяльності позивача є 81.10. Комплексне обслуговування об'єктів: опалення та гарячого водопостачання (підігрів води), що становить основний дохід за даним видом діяльності; послуги з перевиставлення рахунків отриманої електричної енергії; послуги з перевиставлення рахунків отриманої холодної води; послуги з утримання будинку та прибудинкової території; інші додаткові послуги».
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач не є ані постачальником холодної води, ані постачальником електричної енергію населенню. Позивач лише отримує рахунки за постачання холодної води населенню та постачання електричної енергію населенню за встановленими регульованими тарифами від постачальників КП «Дніпроводоканал» та ПАТ «ДТЕК Дніпробленерго». За такими ж тарифами позивач пере виставляє рахунки за спожиті воду та електричну енергію населенню, оскільки населення, що мешкає в будинках, які обслуговує позивач, не укладало прямих договорів на постачання води з КП «Дніпроводоканал» та електричної енергії з ПАТ «ДТЕК Дніпробленерго».
Перевиставлені рахунки населенню відображаються у бухгалтерському обліку на рахунку 703, як доходи за регульованими тарифами на підставі даних, що відображаються у рахунках на оплату. На рахунку 903, як собівартість цих послуг, відображається вартість води та електричної енергії за виставленими позивачу рахунками, що отримані від КП «Дніпроводоканал» та ПАТ «ДТЕК Дніпробленерго».
Отже, з урахуванням зазначених вище обставин, для отримання об'єктивних результатів під час перевірки, із загальної суми доходів на рахунку 703 та загальної суми витрат на рахунку 903 необхідно було вирахувати перевиставлені суми рахунків за електричну енергію та холодну воду, оскільки вони не можуть порівнюватися як собівартість виготовлених самостійно послуг для визначення бази оподаткування податком на додану вартість у 2015 році, з огляду на те, що позивач не виготовляв зазначені послуги самостійно, а перевиставляв їх за придбаними регульованими тарифами.
З наведеного вище видно, що ціни (тарифи) на послуги з утримання будинку та прибудинкової території та послуги з опалення та гарячого водопостачання (підігрів води) є регульованими державою. Кабінетом Міністрів України запроваджено єдиний підхід для всіх регіонів України з приводу формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг. Отже, оскільки в даному випадку у позивача відсутня можливість самостійно визначати ціни на зазначені послуги, то він керується і застосовує в своїй господарській діяльності єдиний підхід для всіх регіонів України з приводу формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг, а тому висновок податкового органу щодо заниження податку на додану вартість є неправомірним, оскільки для регульованих державою цін існує виняток (абз.1, 2 п. 188.1 ст.188 ПК України (в редакції станом на 01.01.2015р.) і база оподаткування може бути нижче їх собівартості.
Щодо доводів відповідача про включення вартості електричної енергії в собівартість наданих послуг відносно послуг по обслуговуванню будинків (житлово-комунальні послуги), судом встановлено наступне.
Згідно з п. 1.1. типових договорів про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території, що укладені позивачем із мешканцями обслуговуваних підприємством будинків, виконавець зобов'язується надати послуги з утримання житлового будинку і прибудинкової території та забезпечити надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньобудинкові мережі, що утримуються виконавцем, згідно переліку, наведеного у додатку № 1 до означених договорів (надалі - комунальні послуги), а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати комунальні послуги, в строки та на умовах, передбачених означеними договорами.
У відповідності до пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Як зазначив представник позивача, ПАТ «НВО «Созидатель» не є виробником та постачальником електричної енергії, питної води та відповідно не отримує прибуток з огляду на таке: у нього відсутні ліцензії на означені види господарської діяльності; позивачем не укладалися будь-які договори постачання вказаних енергоресурсів; вказані енергоресурси не є самостійно виготовленими товарами/послугами. Позивач не виробляє та не постачає електричну енергію та питну воду споживачам, а лише забезпечує надання цих комунальних послуг через зовнішньобудинкові мережі.
Судом встановлено, що позивачем здійснюється перевиставлення рахунків споживачам (мешканцям багатоквартирних житлових будинків), які виставляють енергостачальники (Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» та КП «Дніпроводоканал»), тобто споживачі здійснюють компенсацію витрат позивача за придбані ресурси за цінами, які встановлені постачальниками електроенергії та питної води.
Згідно до пп. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з абз.2 п.188.1 ст.188 ПК України (в редакції, станом на 01.01.2015р) база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості.
Відповідно до п.п.14.1.191 п.14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
З метою застосування терміна «постачання товарів» електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.
Позивач здійснював у 2015 році постачання електроенергії та води споживачам за цінами (тарифами), які були встановлені відповідно постачальником електроенергії та води. Тобто, збиткових операцій у 2015 році позивач за зазначеними товарами не здійснював.
З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що оскільки електрична енергія та питна вода не є самостійно виготовленим позивачем товаром/послугою, застосування податковим органом у даному випадку абз. 2 п. 188.1 ст. 188 ПК України, є помилковим.
Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 94, 159 - 163, 186, 254 КАС України, суд,
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Науково - виробниче об'єднання «Созидатель» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 8663 (вісім тисяч шістсот шістдесят три) грн. 40 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03 липня 2017 року.

Суддя О.В. Царікова