Справа № 820/2288/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/2288/17

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК КНОУ Україна» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць,

в с т а н о в и в :

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться вимога про скасування судових рішень та ухвалення нового про задоволення позову. Вказується на те, що підприємства не звільняються від відповідальності у випадку не працевлаштування інвалідів.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

З приписами статей 18 та 18-1 Закону України від 21 березня 1991 року №875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» обов’язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, а відповідно до частини 5 статті 19 цього Закону виконанням нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів вважається саме їх працевлаштування, а не лише створення відповідних робочих місць.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що протягом 2016 року відповідачем щомісячно до Харківського міського центру зайнятості подавались звіти за формою №3-ПН про наявність вільних робочих місць. Крім того, безпосереднього звернення інвалідів, відмов з боку підприємства у працевлаштуванні інвалідів не було.

Вказані висновки судів відповідають правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 16 квітня 2013 року (справа № 21-81а13).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕК КНОУ Україна» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець

Суддя В.В. Швець