Справа № 463/4278/17
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Львів 463/4278/17

2-а/463/253/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирича С.В.

з участю секретаря судових засідань Попович Х.І.

позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до Інспектора Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції батальйону №3 Демчука Михайла Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання дій сержанта поліції Демчука М.В. щодо складення постанови серії АР №650237 від 22.08.2017 року про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП протиправними, скасування постанови серії АР №650237 від 22.08.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що 22.08.2017 року о 12.30 год., керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1, здійснював рух у напрямку зі Львова до Яворова. Перед Новояворівськом після затяжного підйому, почав здійснювати маневр обгону. Побачив, що попереду рухалась колона автомобілів, розташованих дуже щільно один біля одного. З метою недопущення створення аварійної обстановки продовжував маневр обгону і збирався зайняти праву смугу перед автомобілем «Газель», перед яким було вільне місце - для безпечного завершення маневру. Оскільки зліва автомобілі рухались з певною швидкістю, завершення маневру припало на початок горизонтальної дорожньої білої розмітки, яка у ПДР позначена у розділі 1.1. «Вузька суцільна лінія». Також далеко на лівій полосі рухався поліцейський автомобіль «Тойота Пріус», екіпаж якого бачив завершення маневру. Пояснював інспектору, що розпочав маневр, коли дорожня розмітка це дозволяла. Завершив маневр на розмітці «Вузька суцільна лінія», оскільки тільки так міг безпечно його завершити.

22.08.2017 року щодо нього поліцейським ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДДПП сержантом поліції Демчуком М.В. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №650237, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В постанові зазначалось, що ОСОБА_2 на автодорозі «М-10 Львів-Краковець 33 км+900м», керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1, здійснив перетин дорожньої розмітки 1.1. «Вузька суцільна лінія», чим порушив п.п.34.1.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. З даною постановою не погоджується, та, з урахуванням наведеного, вважає її незаконною та просить таку скасувати.

В судовому засіданні позивач позов просив задоволити з мотивів, викладених в ньому. Позивач додатково пояснив, що розпочав маневр обгону, коли дорожня розмітка це дозволяла, закінчив його як тільки виявилась можливість. Інспектори не представили жодних доказів того, що він здійснив перетин суцільної смуги, не взяли до уваги його пояснення. А тому просить постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Відповідач сержант поліції Демчук М.В. в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшли письмові заперечення на адміністративний позов від представника відповідача. Такий проти задоволення позову заперечує та зазначає, що інспектор було виявив правопорушення та відповідно відреагував на нього, адже перед початком обгону водій повинен був врахувати можливість завершення маневру без порушення ПДР. Здійснення перетину дорожньої розмітки 1.1. свідчить, що особа не стежила за зміною дорожньої обстановки. Відповідно до п.19 ПДР, особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством. А тому постанова є законною, обґрунтованою і справедливою. З урахуванням наведеного, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача, оглянувши матеріали адміністративної справи, а також справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №650237 від 22.08.2017 року (а.с.5) поліцейським ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м. Львові ДДПП сержантом поліції Демчуком М.В. притягнено до адміністративної відповідальності водія «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_2, який на автодорозі «М-10 Львів-Краковець 33 км+900м» здійснив перетин дорожньої розмітки 1.1. «Вузька суцільна лінія», чим порушив п.п.34.1.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України, порушення п.п.34.1.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого лінію 1.1 (вузьку суцільну лінію) перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, у даній адміністративній справі, відповідач жодних доказів (матеріалів фото- та відео фіксації, протоколу огляду місця події на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце, схеми руху автомобіля, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), які встановлювали б факт вчинення позивачем вказаних правопорушень, не міститься.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги категоричне заперечення позивачем своєї вини у вчиненому правопорушенні, з урахуванням того, що матеріали справи не доводять вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху, а також те, що відповідачем жодними доказами не спростовано наведених позивачем обставин шляхом подання доказів (показання свідків, фото- відеофіксації, протоколу огляду місця події тощо), на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України, є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Одночасно суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі, оскільки така вимога не відповідає змісту адміністративного позову передбаченого ч.4 ст.105 КпАП України. Крім цього в межах адміністративного судочинства суд здійснює перевірку законності та правомірності оскаржуваної постанови суб'єкта владних повноважень, а не перегляд справи про адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КпАП України розгляд та вирішення даної категорії справ віднесено до компетенції саме працівників відповідних підрозділів Національної поліції України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 22.08.2017 року серії АР №650237 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити за безпідставністю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга в порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.