Справа № 200/9108/17
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №200/9108/17-а
Провадження №2а/200/862/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року суддя Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська Шевцова Т.В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до постанови Бабукшінського районного суду м.Днеіпропетровська від 21.04.2011 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, зобов'язано УПФУ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська провести перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: державної пенсії - у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 30.09.2010 року з урахуванням виплачених сум.

Згідно з розрахунком відповідача від 16.06.2013 року сума, що підлягає виплаті становить 71 062,21 грн. Однак, виплата буде здійснена додатковими відомостями при надходженні грошових коштів на рахунки управління.

Позивач вважає такі дії неправомірними та вважає, що їй були з вини відповідача спричинені збитки, тому вона просить стягнути з відповідача 71 062,21 грн. та 79 249,19 грн. індекс інфляції, а разом 150 311,40 грн.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що постановою Бабукшінського районного суду м.Днеіпропетровська від 21.04.2011 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, зобов'язано УПФУ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська провести перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: державної пенсії - у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 30.09.2010 року з урахуванням виплачених сум.

Листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі за вих. №О-116 від 14.06.2013 року розрахована сума, яка підлягає виплаті - 71 062,21 грн. та зазначено, що виплата буде здійснена додатковими відомостями при надходженні грошових коштів на рахунки управління.

Так, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VІІІ від 28.12.2014 року (далі - Закон №76-VІІІ) внесено зміни у Закон №796, а саме, текст статті 50 викладено у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Статтю 54 викладено у наступній редакції: «Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Закон №76-VІІІ набрав чинності з 01.01.2015 року.

З моменту набрання чинності Законом № 76-VІІІ у органів Пенсійного фонду України з'явилися законні підстави для перерахунку розміру соціальних виплат, у тому числі, пенсій.

Відповідно до п.7 Прикінцевих положень Закону № 76-VІІІ у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, відповідно до цього Закону, її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка неодноразово скаржилася до Головного Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, проте і там їй повідомили, що неможливо провести виплату через брак бюджетних коштів.

Отже, суд приходить до висновку, що фактичною підставою для звернення позивача із позовними вимогами про стягнення донарахованої суми пенсії за рішеннями суду було невиконання відповідачем рішення суду, яке вступило в законну силу.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. За приписами ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином суд зазначає, що позивач звертаючись з даним позовом (в частині вимог провести перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: державної пенсії - у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 30.09.2010 року з урахуванням виплачених сум., як визначено в Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2011 року у справі №2а-3948/2011) фактично просить зобов'язати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів статей 14 та 255 КАС України повинно виконуватися відповідачем без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень.

Суд не наділений повноваженнями зобов'язувати відповідача виконувати чи не виконувати рішення суду, яке і так є обов'язковим до виконання для осіб, які беруть участь у справі, оскільки чинним законодавством України не передбачено право суду приймати рішення про зобов'язання виконувати інше рішення суду, а тому заявлені позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України боргу в розмірі 71 062,21 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно ст. ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю.

Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні відносини, суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 28.10.2008 р. (справа № 21-739во08).

Однак, судом не встановлено порушення норм права, оскільки постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії та додаткової пенсії. В свою чергу відповідачем здійснено розрахунок суми, проте виплатити її неможливо через брак державних коштів.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

В частині стягнення з відповідача інфляційних втрат частини доходів позивача у відповідності до ст.625 ЦК України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин 3, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вказана стаття встановлює міру відповідальності боржника перед кредитором за несвоєчасне виконання ним своїх зобов'язань.

Суд зазначає, що до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), а також до податкових, бюджетних, сімейних та інших правовідносин передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується, якщо інше не встановлено спеціальним законодавством.

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Аналогічна правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 (справа № 6-2759цс15).

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.17-19,71,94,99,159-163,183-2 КАС України,-

П О С Т А Н О В И Л А:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова