Справа № 334/1637/17
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 26.09.2017
Справа № 334/1637/17
Провадження № 2-а/334/301/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій. В позові зазначив, що з 04.04.2011р., управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м.Запоріжжя було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров'я. З 06.04.2011р. виплата йому пенсії припинена у звязку з працевлаштуванням на посаду, робота на якій, дає йому право на пенсію за вислугу років.

Досягши пенсійного віку, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058, 12.07.2016р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Відповідач перевів його на пенсію за віком, яку розрахував із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010 рік.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2016р. по справі № 334/4894/16-а управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Дніпровському) районі м. Запоріжжя зобовязано перерахувати та виплачувати йому, пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії починаючи з 01.08.2016 року.

24.01.2017 року позивач звернувся з заявою до Дніпровського УПФУ про виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у звязку з виходом на пенсію за віком.

Однак листом УПФУ від 08.02.2017року йому було відмовлено у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій. З даними діями УПФ позивач не згоден, вважає їх такими, що порушують його гарантоване Конституцією та Законами України право.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом прядку, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти поданого позову заперечує з підстав, викладених в запереченнях.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у звязку із наступним.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що з 04.04.2011року ОСОБА_1, управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському (Ленінському) районі м.Запоріжжя було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику охорони здоров'я. З 06.04.2011р. виплата йому пенсії припинена у звязку з працевлаштуванням на посаду, робота на якій, дає йому право на пенсію за вислугу років.

Досягши пенсійного віку, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058, 12.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Страховий стаж на момент подання заяви склав 42 роки 09 місяців 23 днів.

Відповідач перевів його на пенсію за віком, яку розрахував із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010 рік.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2016р. по справі № 334/4894/16-а управління Пенсійного фонду України в Ленінському (Дніпровському) районі м. Запоріжжя зобовязано перерахувати та виплачувати йому, пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії починаючи з 01.08.2016 року.

Розмір пенсії за віком ОСОБА_1 після перерахунку з 01.08.2016 року при стажі 42 роки 9 місяців 23 дні (станом на 31.07.2016) та заробітку 8214,50 грн. за період з 01.10.1991р. по 30.09.1996 р. та з 01.07.2000 р. по 31.07.2016 р., який розраховано із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (3263,44 грн. * 2,51713 - коефіцієнт заробітку) склав 4816,01 грн.

24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату йому разової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій.

Відповідачем, листом від 08 лютого 2017 року, відмовлено позивачу в задоволенні вказаної заяви, оскільки позивачу вже призначалась пенсія за вислугу років.

Пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (35 років для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач, на час звернення з заявою про призначення пенсії досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та має страховий стаж 42 роки.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає, що виплата одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій призначається в тому разі, коли особа вперше звертається за пенсією. Позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та у період з 04.04.2011 року по 05.04.2011 року отримував пенсію за вислугу років. Крім того, адміністративний позов подано з пропуском шестимісячного строку для звернення.

Однак, сул виходить з того, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, виходом на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Тобто, право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підставою для відмови у невиплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком є отримання особою будь-якої пенсії, а не призначення пенсії в минулому.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент виникнення у позивача права на пенсію, він не отримував будь-якого іншого виду пенсій.

Отже, виходячи з зазначеного, відмова відповідача у виплаті позивачу грошової допомоги не ґрунтується на приписах чинного законодавства, що свідчить про наявність протиправного характеру в його діях.

Крім того, суд вважає посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, безпідставними, оскільки офіційна (письмова) відмова у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти пенсій за віком, отримана позивачем 08.02.2017 року. До суду, з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 16.03.2017 року.

З огляду на викладене, з урахуванням фактичних обставин справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, шляхом зобов'язання Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій у відповідності до положень п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позивач має право на відшкодування всіх, документально підтверджених, понесених судових витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640,00грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 17, 19, 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Зобов'язати Правобережне обєднанане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти його місячних пенсій у відповідності до положень п. 7-1 Прикінцевих положень ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) 00коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Добрєв М. В.