Справа № 812/279/17
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/279/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Моспанюк Є.С.,

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі Позивач, ПАТ «Луганськтепловоз») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі СДПІ у м. Луганську) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_1 форми «ПС», яким за платежем «Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України №13060000» нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн.

Ухвалою від 20 вересня 2017 року здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі змінено - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, на Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Відповідач) (а.с. 1063-107).

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. Позивач мав подати в строк до 20 жовтня 2014 року до контролюючого органу податковий розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом за вересень 2014 року, проте подав її лише 26.03.2015 після відновлення своєї діяльності. В терміни встановлені Податковим кодексом України (далі ПК України) для здачі податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за вересень 2014 року (до 20.10.2014) Позивач не мав такої можливості з причин дії непереборної сили. На підтвердження визнання форс-мажорних обставин та визнання неможливим здійснювати сплату обовязкових платежів до бюджету, а також строків дотримання для подання податкової звітності Позивача є сертифікати торгово-промислової палати України від 11.11.2014 № 1477 та № 1478 (далі - ТТП України). У жовтні 2016 року Відповідачем була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих Позивачем у Податковому розрахунку за користування радіочастотним ресурсом України за вересень 2014 року, за результатами якої був складений Акт від 31.10.2016 № 82/28-05-40/05763797 (далі Акт). Відповідно до висновків Акта нібито допущено порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України, а саме несвоєчасно подано Податковий розрахунок за користування радіочастотним ресурсом України за вересень 2014 року, оскільки на думку органу ДФС граничний термін надання звітності 20.10.2014. Позивач подав заперечення від 07.11.2016 № 863-335 на Акт. 14.11.2016 від СДПІ Позивач отримав негативну відповідь на заперечення від 11.11.2016 № 4904/10/28-05-40 та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 14.11.2016 № НОМЕР_1, яким за платежем «Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України № 13060000» нараховано суму фінансових (штрафних) санкцій у розмірі 1020,00 грн. Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, Позивач звернувся до Офісу великих платників ДФС з первиною скаргою від 18.11.2016 № 863-385. Рішенням Офісу великих платників ДФС від 26.01.2017 № 4649/10/28-10-10-4-33 скаргу Позивача залишено без задоволення, податкове повідомлення-рішення залишено без змін. Позивач з вказаним податковим повідомленням-рішенням не згоден, просив суд визнати його протиправним та скасувати.

Відповідач адміністративний позов не визнав про що подав заперечення (а.с. 95-96). ). В обґрунтування заперечень зазначив, що органи фіскальної служби не входять до переліку органів, якій здійснюють державний нагляд відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю)» у сфері господарської діяльності, а отже, на думку Відповідача, мораторій на проведення планових та позапланових перевірок органами, уповноваженими здійснювати державний нагляд контроль, визначений статтею 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не розповсюджуються на перевірки, які уповноважений проводити фіскальний орган. Також зазначає, що в статті 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» мова йде виключно про планові та позапланові перевірки до яких камеральна перевірка не відноситься, оскільки вона є окремим видом перевірок. Щодо наданих Позивачем ОСОБА_3 Торгово-промислової палати від 11.11.2014 № 1477 та 1478, Відповідач зазначив, що на його думку, зазначені сертифікати не містять в собі всіх відомостей, визначених пунктом 6.2 розділу 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням від 18.12.2014 № 44 (5) Президії ПІП України. Враховуючи викладене Відповідач вважає, що діяв у відповідності до вимог закону при винесенні податкового повідомлення рішення, а доводи Позивача не спростовують факти викладені в акті перевірки. Щодо посилання Позивача про подання заяви про продовження граничних строків подачі та зазначення, що станом 20.01.2017 остаточної відповіді не отримано, зазначив, що Позивачем не вказано чи оскаржувалось в судовому порядку бездіяльність контролюючого органу щодо ненадання відповіді на вказану заяву. Вважає, що відсутність відповідного рішення керівника контролюючого органу про продовження граничних строків є прямою підставою для неврахування такої заяви при винесенні контролюючим органом податкового повідомлення рішення. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач додатково надав пояснення від 11.10.2017 № 863/1 на заперечення Відповідача (а.с. 112-113), в яких зазначив, що у звязку із настанням непереборної сили, які підтверджені ОСОБА_3 Торгово-промислової палати України від 11.11.2014 № 1477, 1478, направлено заяву від 19.12.2014 № 001/825 щодо продовження граничних термінів подачі податкового розрахунку за користування радіочастотним ресурсом України за липень листопад 2014 року до Міжрегіонального головного управління Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, де на той час тимчасово знаходилось на обслуговуванні, на що було отримано відповідь від 15.01.2015 № 896/10/28-10-11-2-21, де зазначено, що питання потребує більш детального розгляду. Також додатково двічі направлялись заяви щодо продовження термінів здачі звітності до СДПІ у м. Луганську, на що отримано відповідь що питання поширення на Позивача дії пункту 102.6 статті 102 ПК України та продовження граничного строку може бути розглянуто не раніше ніж протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення непереборної сили.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові та додаткових поясненнях та просив суд задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені в запереченнях на зазначений адміністративний позов та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов наступного.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Судом установлено, що Позивач - публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (), є юридичною особою, зареєстроване виконавчим комітетом Луганської міської ради 18 червня 2003 року, про що свідчить інформація, зазначена у витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 9-10, 15-16, 17-20).

Основним видом діяльності Позивача відповідно до КВЕД-2010 є виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу (а.с.15-16).

19.12.2014 Позивач надіслав в тому числі і на електронну адресу центрального офісу з обслуговування великих платників податків заяву про продовження граничних строків подання податкового розрахунку, у звязку із настанням обставин непереборної сили, які сприяли відсутності нормальних умов для здійснення господарської діяльності підприємства та підтверджені ОСОБА_3 Торгово-промислової палати України від 11.11.2014 № 1478 (а.с. 44).

15.01.2015 за № 896/10/28-10-11-2-21 Міжрегіональне головне управління ДФС надало відповідь на заяву Позивача від 19.12.2014 (а.с. 40), в якій зазначив, що дане питання потребує більш детального розгляду та у звязку із цим звернулись до ДФС України щодо надання розяснень.

27.01.2015 Позивач на електронну адресу СДПІ у м. Луганську надіслав лист від 27.01.2015 № 001/41 щодо відповіді на запит про продовження граничних строків подання податкових декларацій, у звязку із настанням обставин непереборної сили, а також надати Акти звірки розрахунків з бюджетом по всім податкам і зборам станом на 01.01.2015 (а.с. 43).

05.03.2015 за вих.№ 001/127 Позивач надіслав на електронну адресу СДПІ у м. Луганську лист, в якому зазначив, що підприємство здійснює свою діяльність на території м.Луганська де відповідно до Наказу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» здійснюється антитерористична операція. У листі Позивач вказав, що в період з липня по грудень 2014 року у підприємства була відсутня можливість подавати податкові декларації. З метою уникнення застосування підприємству штрафних санкцій були спрямовані заяви про продовження граничних строків відправлення податкових декларацій та сплати податкових зобов'язань. Відповіді до теперішнього часу підприємство не отримувало і у звязку із тим, що у підприємства відсутня технічна можливість здачі податкових декларацій з податків і зборів за поточні звітні періоди і сплати зобов'язань щодо них без здачі їх за минулі періоди, просив прийняти рішення і надати податкову консультацію (а.с. 38-39).

17.03.2015 за вих. № 696/10/28-05-19 СДПІ в м. Луганську надав відповідь на лист Позивача від 05.03.2015 за вих.№ 001/127 (а.с. 41), в якій зазначив, що дане питання розглядається, про що надано проміжну відповідь від 15.01.2015 за № 896/10/28-10-11-2-21. Також зазначив, що відповідно до пункту 8 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 ПК України, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1044 пункту 5 статті 11, статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII питання щодо поширення на ПАТ «Луганськтепловоз» дії пункту 102.6 статті 102 ПК України та продовження йому на умовах згаданого пункту граничного строку для подання податкових декларацій може бути розглянуто не раніше ніж протягом тридцяті календарних днів, наступних за днем закінчення обставин непоборної сили, у разі подання заяви та документального підтвердження, відповідно до Порядку.

26.03.2015 ПАТ «Луганськтепловоз» подано до СДПІ у м. Луганську податковий розрахунок за користування радіочастотним ресурсом України за вересень 2014 року (а.с. 63-65), який отримано Відповідачем 26.03.2015 (а.с. 66-67) з попередженням про закінчення подання форми 20.10.2014 (а.с. 66).

31.10.2016 СДПІ в м. Луганську проведено камеральну перевірку податкової декларації даних, задекларованих у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України. За результатами зазначеної перевірки складено Акт № 82/28-05-40/05763797 відповідно до висновків якого зазначено несвоєчасне подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за вересень 2014 року встановлено порушення вимог підпункту 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 глави 2 розділу ІІ ПК України та передбачена відповідальність абзацом 2 пункту 120.1 статті 120 розділу ІІ Податкового кодексу України (а.с. 22-24).

07 листопада 2016 року на вказаний Акт перевірки Позивачем були подані заперечення за вих. № 863-335 (а.с. 25-27), за результатами розгляду яких 11.11.2016 СДПІ в м. Луганську надала відповідь за вих. № 4904/10/28-05-40 (а.с. 28-32), в якій вказала, що підстави для задоволення заперечення ПАТ «Луганськтепловоз» на Акт відсутні.

На підставі зазначеного Акту СДПІ в м. Луганську винесено податкове повідомлення-рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_1, яким встановлено порушення п.п. 49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 і п.120.1 ст.120 ПК України ПАТ «Луганськтепловоз» щодо несвоєчасного подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн (а.с. 20).

26.01.2017 за № 4649/10/28-10-10-4-33 Офіс великих платників ДФС надав до Позивача Рішення про результати розгляду скарги, в обґрунтування яких зазначив, що ПАТ «Луганськтепловоз» до матеріалів первинної скарги надані сертифікати ТТП України від 11.11.2014 №1477 та 1478 (а.с. 36, 37) однак Офіс великих платників ДФС зазначив, що зазначені сертифікати не містять у собі всіх відомостей, визначених п.6.2 розділу 6 Регламенті (продовження граничних строків для подання саме яких податкових декларацій та за які періоди), у звязку із чим скаргу Позивача залишено без задоволення, а податкове повідомленням-рішенням від 14.11.2016 № НОМЕР_1 без змін (а.с. 33-35).

Позивач не згоден з вказаним податковим повідомленням-рішенням від 14.11.2016 № НОМЕР_1.

Справа розглядається у межах виниклого спору та заявлених позовних вимог.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд приходить до наступного.

Позивач є платником рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України.

У відповідності із пунктом 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Порядок подання декларацій, строки сплати, відповідальність платників рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України визначено статтями 254, 257, 258 Податкового кодексу України.

Таким чином, на податковий розрахунок збору за користування радіочастотним ресурсом України є різновидом податкової звітності та на нього розповсюджуються ті ж загальні правила щодо продовження строку його подання, що і для податкових декларацій.

Відповідно до підпункту 102.6.4 пункту 102.6 статті 102 ПК України граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально.

Суд зазначає, що єдиними обставинами, якими Відповідач обґрунтовує свої заперечення є те, що Позивачем до заяви про продовження строку подання звіту додано сертифікат про настання обставин непереборної сили, який не може бути використаний у спірних обставинах, оскільки у ньому зазначено про те, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Законом України від 02.09.2014 № 1669-VIІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669) визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом 1 статті 2 Закону № 1669 визначено, що територія проведення антитерористичної операції (далі - АТО) - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (стаття 1 Закону № 1669).

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

Судом встановлено та не заперечується Відповідачем, що місцезнаходженням юридичної особи - ПАТ «Луганськтепловоз» до червня 2015 року, тобто у спірний період, було м. Луганськ.

Відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», місто Луганськ Луганської області віднесено до міст, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Таким чином, ПАТ «Луганськтепловоз» є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону № 1669-VII.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідний сертифікат (висновок) № 1478 Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року (вих. № 4673/05-4), яким відповідно до підпунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України засвідчено настання обставин непереборної сили Публічному акціонерному товариству «Луганськтепловоз» (місцезнаходження м. Луганськ, вул. Фрунзе, 107) з 01 липня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території міста Луганська Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової звітності знаходиться в матеріалах справи (а.с. 36), а також позивачем надано докази подання вказаного сертифікату до податкового органу разом із заявою про продовження граничних строків для подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України (а.с. 44).

Як було вказано вище, до заяви позивача від 19.12.2014 додано відповідний сертифікат.

Таким чином Позивачем до заяви від 19.12.2014 надано належні докази документального підтвердження настання щодо нього обставин непереборної сили, як підстави для продовження строку подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за вересень 2014 року та звільнення від відповідальності за неналежне виконання обов'язку щодо його подання до 20.10.2014.

Отже дії Відповідача щодо відмови Позивачу у продовженні строку подання податкового розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України за вересень 2014 року є протиправними.

Суд не приймає до уваги посилання Відповідача на те, що надані Позивачем сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили від 11 листопада 2014 року № 1477, 1478 (вих. № 4673/05-4, вих.№ 4667/05-04) не можуть бути прийнятими, оскільки не містять у собі всіх відомостей, визначених п.6.2 розділу 6 Регламенту (продовження граничних строків для подання саме яких податкових декларацій та за які періоди).

Станом на момент розгляду даної справи АТО триває, оскільки указ Президента України про завершення її проведення не видано, отже тривають і обставини непереборної сили, засвідчені відповідним сертифікатом.

Суд зазначає, що в зазначених сертифікатах прямо йдеться про існування обставин непереборної сили станом на момент видачі сертифікату (зазначено період з 01.07.2014 по дату видачі сертифікату -11.11.2014), а також, що повязані з проведенням АТО обставини мають триваючий в часі характер та не закінчилися на час видачі сертифікату, на час граничного терміну подання податкової звітності та на дату несвоєчасного подання позивачем зазначеної податкової звітності.

Також, сума штрафних санкцій зазначена в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні застосована до Позивача за вчинення тих самих дій, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 31.10.2016 № 0, складеним на підставі акту камеральної перевірки даних, задекларованих у податковому розрахунку збору за користування радіочастотним ресурсом України ПАТ «Луганськтепловоз» за липень 2014 року № 37/28-05-40/05763797 від 13.10.2016.

Разом з тим, судом встановлено, що рішення від 31.10.2016 № 0 оскаржено позивачем у судовому порядку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління ДФС у Луганській області від 31.10.2016 № НОМЕР_2 про застосування до публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» штрафних санкції у сумі 170,00 грн (а.с. 90-93).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 у справі № 812/163/17 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 повернуто апелянту (а.с. 93-А).

Тобто, постанова Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 у справі № 812/163/17, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 31.10.2016 про застосування до Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» штрафних санкції у сумі 170,00 грн набрала законної сили.

Суд звертає увагу на те, що право на застосування суми штрафу у розмірі 1020,00 грн виникає у Відповідача при повторному вчиненні порушення платником податків.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність факту повторності вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою пункту 120.1 статті 120 ПК України, на підставі чого було винесене податкове повідомлення - рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_1.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Луганськтепловоз» та про протиправність податкового повідомлення-рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_1 у звязку з чим останнє підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який не є субєктом владних повноважень, задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» у сумі 1600,00 гривень.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 11 жовтня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94, 105, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_1 форми «ПС», яким за платежем «Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України № 13060000» нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби ().

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову в повному обсязі складено та підписано 17 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4