Справа № 581/301/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 р.Справа № 581/301/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.06.2017р. по справі № 581/301/17

за позовом ОСОБА_1

до Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання відмови незаконною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Липоводолинського районного суду Сумської області з позовом до Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просив: визнати відмову Недригайлівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Сумській області у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах незаконною та зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 31 січня 2017 року.

Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.06.2017р. по справі № 581/301/17 позов задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.06.2017р. по справі № 581/301/17 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач 31 січня 2017 року звернувся з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах до Недригайлівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Сумській області.

Листом від 06.04.2017 року відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії.

Вказане рішення вмотивовано відмовою у призначенні пенсії через не зарахування часу навчання за спеціальністю в професійно-технічному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач, не погоджуючи з вказаними діями та рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів, погоджуючись із рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 1, 2 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі ОСОБА_2 №1788-ХІІ ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що особам, які на день введення в дію цього Закону мають стаж на роботах із шкідливими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, мають право на пенсію на пільгових умовах, яка призначається відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За правилами ст. 62 Закону №1788-ХІІ, п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктами 6, 8 Порядку №637 визначено, що для підтвердження військової служби, приймаються, зокрема, військові квитки, довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони; час навчання у професійних навчально-виховних закладах підтверджується дипломами.

З викладеного слідує, що Законом №1788-ХІІ та Порядком №637 встановлено, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії - є трудова книжка.

Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці позивача, у період з 17 серпня по 26 жовтня 1981 року він працював на посаді електрогазозварювальника 3 розряду управління «Спецбуд» №3 тресту «Краснолучпромбуд».

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно Розділу 32 постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», професії електрозварювальник та їх підручні, а також газозварювальник та їхні підручні користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем належним чином підтверджено можливість віднесення періоду його роботи з 17 серпня по 26 жовтня 1981 року до пільгового.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду навчання в ПТУ №35 м. Красний Луч по спеціальності «електрогазозварювальник 3 розряду» з 1978 по 1981 рік та періоду проходження строкової служби в Радянській армії з 1981 по 1983 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно із ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається із диплому В №554472, позивач 1 вересня 1978 року вступив і 16 липня 1981 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища №35 м. Красний Луч Ворошиловградської області за професією «електрогазозварювальник 3-го розряду».

Згідно записів у трудовій книжці, після закінчення навчання у професійно-технічному училищі у строк до трьох місяців 17 серпня 1981 року був зарахований на роботу за набутою професією електрогазозварювальника 3 розряду до управління «Спецбуд» №3 тресту «Краснолучпромбуд», а 26 жовтня 1981 року звільнений у звязку з призовом на військову службу. Згідно військового квитка позивача НУ №8992395, довідки Липоводолинського районного військового комісаріату від 26 грудня 2016 року №65, він з 10 листопада 1981 до 18 листопада 1983 року дійсно проходив військову службу в Збройних Силах.

Оскільки на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, займаючи посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, а відтак в силу вимог вищенаведених нормативних актів, періоди навчання в ПТУ №15 по спеціальності «електрогазозварювальник 3-го розряду» з 1 вересня 1978 по 16 липня 1981 року та період проходження строкової служби в Збройних Силах з 10 листопада 1981 по 18 листопада 1983 року підлягають зарахуванню до його пільгового стажу для призначення пенсії згідно ст. 13 Закону №1788-ХІІ.

Судом також встановлено, що після виповнення позивачу 55 років, а саме 31 січня 2017 року, він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ.

При цьому, позивачем були надані трудова книжка, диплом про навчання, військовий квиток, довідка про службу в армії.

Відповідач не взяв до уваги зазначені документи, а пославшись на неможливість отримання уточнюючої довідки від ВАТ «Краснолучпромбуд» про підтвердження пільгового стажу роботи з 17 серпня по 26 жовтня 1981 року відмовив у зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію, періоди навчання в ПТУ та служби в збройних силах.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача щодо звернення за уточнюючою довідкою не відповідають законодавству, оскільки наданою трудовою книжкою позивача, яка згідно Закону №1788-ХІІ та Порядку №637 визначена, як основний документ, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії, підтверджується факт роботи позивача за набутою спеціальністю «електрогазозварювальника 3-го розряду» з 17 серпня по 26 жовтня 1981 року.

Факти навчання та проходження військової служби крім трудової книжки також підтверджуються дипломом про освіту, військовим квитком та довідкою про військову службу, що допускається Порядком №637.

Крім того, ненадання уточнюючої довідки з підприємства, яке ліквідовано, жодним чином не позбавляє позивача права на пільгову пенсію.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Недригайлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 22.06.2017р. по справі № 581/301/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 13.10.2017 р.