Справа № 162/803/17
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/803/17
Провадження № 2-а/162/279/2017
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2017 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - суддіГладіч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Камінь-Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області звернувся з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про відкриття виконавчого провадження. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою Любешівського районного суду Волинської області від 22.12.2014 року по справі №162/1492/14-а зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області здійснити донарахування та виплату ОСОБА_5, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімального розміру пенсії за віком, з 28 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням проведених виплат. Зазначив, що 27.06.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гриценею Г.Г. було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №52953515, якою зобов'язано стягнути з боржника - управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області (реорганізоване шляхом злиття у Камінь-Каширське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988) витрати на проведення виконавчих дій у сумі 179,86 грн. У зв"язку з цим 03.07.2017 року тим же державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54248917 при примусовому виконанні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №52953515 від 27.06.2017 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважає, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №52953515 від 27.06.2017 року та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №54248917 від 03.07.2017 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони суперечать вимогам, передбаченими Законом України „Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року та коштів на погашення витрат виконавчого провадження в кошторисі витрат Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області не передбачені.

В судове засідання представник позивача Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного сектору Оласюк Т.С. не з'явилась, у поданому клопотанні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просила їх задовольнити та розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Гриценя Г.Г. у судове засідання на розгляд справи також не з'явилась та подала до суду клопотання про заміну відповідача Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі №162/803/17 на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та просила передати дану справу за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду.

За таких обставин, справу можливо розглянути без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

На підставі частини 1 статті 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 21.09.2017 року позивачу було поновлено строк звернення до суду.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є підставним і підлягає до повного задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що постановою Любешівського районного суду Волинської області від 22.12.2014 року по справі №162/1492/14-а зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області здійснити донарахування та виплату ОСОБА_5, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімального розміру пенсії за віком, з 28 травня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням проведених виплат.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного судового рішення стягувачу було видано виконавчий лист №2-а/162/427/2014 від 25.05.2015 року який перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

31.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову ВП №48279067 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-а/162/427/2014 від 25.05.2015 року. Відповідно до штемпеля вхідної кореспонденції управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області отримало вказану постанову 06.08.2015 року.

10.08.2015 року розпорядженням управління ПФУ №133490 постанова державного виконавця від 31.07.2015 року ВП №48279067 була виконана в частині нарахування та відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України - виконавчий документ був повернений стягувачу.

27.06.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №52953515 у розмірі 179,86 грн.

03.07.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54248917.

Надаючи правове обгрунтування вказаним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тому, в даному випадку підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 25.02.2015 року №257/5).

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частина 1 ст.11 даного Закону встановлює, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.7 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою також такі виконавчі документи, як постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Відповідно до ч.5 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься у випадку повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

В пункті 3.13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 зазначено, що у разі якщо виконавче провадження було завершено, а витрати на організацію та проведення виконавчих дій не були стягнуті, постанова про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій виділяється в окреме провадження в порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4 даної Інструкції, а саме, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення витрат на організацію та проведення виконавчих дій, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як підсумок, суд приходить до висновку, що державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Як вбачається із наданих суду матеріалів справи постанова ВП №52953515 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 179,86 грн. була винесена з порушенням строків та норм чинного на момент виникнення правовідносин законодавства.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Частина 2 ст.41 вказує на те, що витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

В ч.3 ст.41 зазначається, що витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина 4 ст.41 передбачає те, що до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; розміщення оголошення в засобах масової інформації; виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

У зв'язку з вищевказаним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області невірно здійснено розрахунок витрат виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до п.11 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" від 13 грудня 2010 року №3 відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, судам необхідно мати на увазі, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно Державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

У зв'язку з вищенаведеним суд вважає за потрібне задовільнити клопотання відповідача та замінити відповідача - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та просив передати дану справу за підсудністю Волинському окружному адміністративному суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.18 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті підсудні місцевим загальним судам. До тієї ж думки прийшов і Вищий адміністративний суд України у Постанові Пленуму "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" №3 від 13.12.2010 року та Постанові Пленуму №10 від 12.09.25014 року.

За змістом ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і підставність для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 18, 52, 71, 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області неправомірними.

Скасувати постанову Головного територіального управління юстиції у Волинській області про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №52953515 від 27.06.2017 року.

Скасувати постанову Головного територіального управління юстиції у Волинській області про відкриття виконавчого провадження ВП №54248917 від 03.07.2017 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, у разі проголошення її резолютивної частини - у цей же строк з дня виготовлення постанови у повному обсязі.

Головуючий: