Справа № 826/11746/16
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Губська О.А., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

пр-к апелянта ОСОБА_3

позивач ОСОБА_4

пр-к позивача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ №1007 від 06.11.2015 о/с "По особовому складу" Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві в частині звільнення ОСОБА_4;

- поновити ОСОБА_4 на займаній посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві допустити ОСОБА_4 до виконання службових обов'язків дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління з моменту поновлення на роботі (службі);

- стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на корить ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення (06.11.2015) по дату винесення рішення;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати винесення рішення по дату поновлення її на роботі на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, подав апеляційну скаргу. В скарзі апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції вважає такими, що не відповідають обставинам справи. У зв'язку з чим, просить ухвалене рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 06.11.2015 №1007 о/с "Щодо особового складу", згідно з п.п. 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про. Проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_4 (М-168155), дільничного інспектора міліції відділу дільничних інпекторів міліції Деснянського районного управління звільнено 06.11.2015 у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п. 64 "г".

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернулась з даним позовом в суд.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не довели відсутність можливості подальшого використання позивача на службі, та, відповідно, наявності підстав для звільнення на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення №114.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Статтею 18 Закону України «Про міліцію» передбачалось, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114 (далі - Положення № 114).

Відповідно до п.п. «г» п. 64 Положення № 114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

7 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, та набрав законної сили Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIІI (далі - Закон №580-VIІI), який опубліковано 6 серпня 2015 року в газеті «Голос України».

Законом України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» оформлено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Головне управління МВС України в м. Києва, та утворення територіальних органів Національної поліції, зокрема, ГУ НП у м. Києві.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Згідно витягу з Переліку змін у штатах МВС в Головному управлінні МВС України в м. Києві скасовані всі штати й скорочені усі посади.

Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пункт 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлює, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Наведені правові норми вказують, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Відповідачами не надано доказів, які б підтверджували, що позивач відмовилася від проходження служби в поліції та/або не могла бути прийнята на службу до поліції, зокрема через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського. Як і не надано доказів, які б підтверджували, що позивачу пропонувались будь-які посади в перетвореному МВС України або новостворених органах поліції та, що вона не може бути прийнята на службу до поліції, зокрема через невідповідність вимогам, що ставляться до поліцейського.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

В той же час, питання вивільнення працівників, які мають певні пільги, в тому числі вагітних жінок, жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда спеціальним законом не врегульовано.

Враховуючи, що нормами спеціального законодавства не врегульоване спірні правовідносини, а тому підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена у висновках Верховного Суду України, викладених у постанові від 17.02.2015 року у справі №21-8а15, де вказано, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Тобто, звільнення, вказаних осіб, можливе лише у випадку повної ліквідації підприємства, установ, організації з обов'язковим працевлаштуванням.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є особою на яку розповсюджуються положення ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Отже, Головним Управлінням МВС України в м.Києві були порушені права позивача, в частині звільнення зі служби органів внутрішніх справ всупереч вимогам частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, якою встановлена заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей до трьох років (до шести років), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

За таких підстав, наказ про звільнення позивача є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вимоги пункту 24 Положення №114, відповідно до яких у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач має бути поновлений на попередній посаді, а саме: на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неправомірності відмови суду першої інстанції в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки в матеріалах справи містяться достатньо об'єктивних доказів, що вказують на поважність причин пропуску цього строку та прийняття судом обґрунтованого рішення щодо його поновлення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.А.Губська

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 12.10.17.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Губська О.А.