Справа № 810/4296/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4296/16 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Грибан І.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача Бондаренко І.П.

представника відповідача Юрченко М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САЛДІ СЕРВІС" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 125140001/2016/000239/2 від 16.09.2016 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125140001/2016/00276 від 16.09.2016.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що 01 липня 2016 року між позивачем (покупець) та TA YA CANVAS (SHANGHAI) COMPANY LTD укладено Контракт №1-07, відповідно до умов якого продавець продає покупцю матеріали ПВХ і інше.

16 вересня 2016 року ТОВ "Торговий дім САЛДІ СЕРВІС" для здійснення митного оформлення товару до митного поста "Вишневе" Київської митниці Державної фіскальної служби подано електронну митну декларацію №125140001/2016/610635, а також, на підтвердження заявленої митної вартості: зовнішньоекономічний контракт №1-07 від 01.07.2016 з доповненнями; інвойс № TAYA 160296 від 05.07.2016; декларацію митної вартості №125140001/2016/610635 від 16.09.2016; міжнародна товаротранспортна накладна CMR №053507 від 12.09.2016; коносамент SHG28108 від 07.08.2016р.; пакувальний лист від 05.07.2016; довідка про транспортні витрати від 09.09.2016 №158685; банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару по міжнародній електронній системі SWIFT №160906-028 від 06.09.2016, №160825-057 від 25.08.2016, №160714-070 від 14.07.2016; експортна декларація країни відправлення №19563191.

При цьому декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються та визначено митну вартість товару - 358537,12 грн., що склала на день подання митної декларації в еквіваленті 13681,12 доларів США.

Разом з тим, Київською митницею Державної фіскальної служби запропоновано позивачу надати додаткові документи, які б підтверджували визначену декларантом митну вартість товару, а саме: транспортні (перевізні) документи, (договір на перевезення товару, рахунок про здійснення сплати за транспортне перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за власним бажанням).

На вимогу відповідача декларантом було додатково надано документи: договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 28.01.2011 №329/10 ; рахунок - фактура №LS-3970378 від 09.09.2016; прайс-лист компанії ТА YA CANVAS (SHANGHAI) COMPANY LIMITED.

Проте, 16.09.2016 митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125140001/2016/000239/2 та 16.09.2016 надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125140001/2016/00276.

Київською митницею Державної фіскальної служби було оформлено митну декларацію №125140001/2016/610783 від 19.09.2016, якою товар випущено у вільний обіг.

Судом встановлено, що відповідно до п. 8 статті 55 Митного кодексу України та на виконання Рішення протягом 80 днів з дня випуску товарів позивачем листами від 04.10.2016 № 04.10/2016 та від 02.11.2016 № 02/11/16-1 надавалися додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості та правильності застосування методу її визначення: лист відправника "ТА YA CANVAS (SHANGHAI) COMPANY LIMITED" б/н, яким останній підтверджує оплату позивачем товару за ціною, вказаною в інвойсі TAYA 160296, що подавався до митного оформлення разом з іншими товаросупровідними документами; договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 8313 від 11.08.2016.

Проте, відповідачем листами від 07.10.2016 №8572/3/10-70-63-47 та від 07.11.2016 №9331/2/10-70-19-47 висловлено зауваження до поданих документів та залишено рішення без змін.

Зокрема, в листі від 07.11.2016 №9331/2/10-70-19-47 відповідач зазначає, що позивачем не надано заявку на перевезення та акт виконаних робіт, передбачених договором №8313 від 11.08.2016 про транспортно-експедиційне обслуговування, а також не надано первинних бухгалтерських документів (копії видаткових накладних, податкових накладних або виписки даних з електронного реєстру податкових накладних).

Позивач, вважаючи прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення незаконними, звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом, відмовив у митному оформленні товару та прийняв оскаржувані рішення.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Положеннями статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначена правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справах № 21-127а15 та № 21-53а15 від 02.06.2015 справа №21-498а15.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, зазначений висновок Верховного Суду України є обов'язковим для митного органу, як суб'єкта владних повноважень який застосовує у своїй діяльності наведені правові норми.

Так, з матеріалів справи встановлено, що позивачем для митного оформлення, а також на вимогу митного органу було надано: інвойс №TAYA 160296 від 05.07.2016 p., довідка про транспортні витрати від 09.09.2016 №158685; банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару по міжнародній електронній системі SWIFT №160906-028 від 06.09.2016, №160825-057 від 25.08.2016, №160714-070 від 14.07.2016.; експортна декларація країни відправлення №19563191 рахунок - фактура №LS-3970378 від 09.09.2016р.; прайс - лист компанії ТА YA CANVAS (SHANGHAI) COMPANY LIMITED, лист відправника «ТА YA CANVAS (SHANGHAI) COMPANY LIMITED» б/н.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості вбачається, що виникнення сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товарів відповідач обґрунтував тим, що декларантом не було надано для підтвердження складової митної вартості (витрати на транспортування) передбачених частиною 2 статті 53 Митного кодексу України транспортних перевізних документів (договір на перевезення товару, рахунок про здійснення оплати за транспортне перевезення) (а.с. 14 - зворот).

При цьому, з цих підстав митним органом було витребувано всі документи, передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, митним органом не зазначено, у який спосіб надання декларантом всіх документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, усуне розбіжності, наведені відповідачем у якості причин для їх витребування.

Посилання відповідача на ненадання транспортних перевізних документів спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що декларант відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України надав для підтвердження витрат на транспортування довідку про транспортні витрати від 09.09.2016 №158685, де експедитором зазначена конкретна їх вартість, коносамент SHG28108 від 07.08.2016 який є транспортним документом та відповідно до ст. 137 Кодексу торговельного мореплавства України є доказом приймання перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті, міжнародну товаротранспортну накладну CMR №053507 від 12.09.2016. В якості додаткових документів, також було подано рахунок - фактуру №LS-3970378 від 09.09.2016.

При цьому у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не визначено, які саме транспортні документи повинен подавати декларант, водночас серед документів, які може вимагати митний орган, вичерпний перелік яких закріплено у ч. 3 цієї ж статті відсутні такі, як договір на перевезення товару та рахунок про здійснення сплати за транспортне перевезення.

Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на те, що митному органу стало відомо про вартість перевезення оцінюваних товарів лише 02.11.2016 року після надання позивачем договору про транспортно-експедиторське обслуговування № 8313 від 11.08.2016, оскільки, сам договір про транспортно-експедиторське обслуговування не містить жодної інформації про вартість такого перевезення, водночас, матеріалами справи підтверджується, що позивачем разом з митною декларацією було надано довідку про транспортні витрати від 09.09.2016 №158685, де зазначено їх вартість, а також додаткового було надано рахунок - фактуру №LS-3970378 від 09.09.2016.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не обґрунтовано наявності розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких місяться у матеріалах справи, судова колегія погоджується із висновком суду попередньої інстанції про те, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документах або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані у межах даного спору рішення митниці, прийняті нею за відсутності для цього правових підстав та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "САЛДІ СЕРВІС" до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішень - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяІ.О. Грибан

Повний текст ухвали виготовлено 17 жовтня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Парінов А.Б.