Справа № 823/1024/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1024/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.17р. у справі №823/1024/17 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив:

визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування суддівської винагороди, виходячи із розміру 10 мінімальних заробітних плат, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік»;

зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити недоплачену суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу - 10 мінімальних заробітних плат, що становить 32000 грн., за кожен місяць з урахуванням виплаченої суддівської винагороди, починаючи з 1 січня 2017 року до дня набрання судовим рішенням законної сили;

зобов'язати відповідача нараховувати та виплачувати суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу - 10 мінімальних заробітних плат, що становить 32 000 грн., за кожен місяць, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.17р. адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо не здійснення нарахування судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гончаруку Василю Миколайовичу суддівської винагороди, виходячи із розміру 10 мінімальних заробітних плат, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік»; зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гончаруку Василю Миколайовичу недоплачену суддівську винагороду з розрахунку посадового окладу - 10 мінімальних заробітних плат, що становить 32000 грн., за кожен місяць з урахуванням виплаченої суддівської винагороди, починаючи з 1 січня 2017 року до 31 липня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що виплата суддівської винагороди здійснюється на підставі та у розмірі, що визначені чинним законодавством України.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, ОСОБА_2 Указом Президента України від 24.02.11р. призначений строком на п'ять років на посаду судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

На підставі вказаного Указу Президента України наказом в.о. голови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.03.11р. № 12-К Позивач приступив до виконання обов'язків судді відповідного суду з 15.03.11р.

Згідно штатного розпису Уманського міськрайонного суду Черкаської області на 2017 рік посадові оклади суддів затверджені на рівні 16 000 грн., що узгоджується з розрахунковими листами за січень - квітень 2017 року (а.с. 12,14-15).

У відповідності до довідки ТУ ДСА у Черкаській області від 07.08.17р. № 1102-04/17, ОСОБА_4 отримав з січня 2017 по липень 2017 заробіток, що складає 126153, 44 грн.:

- січень 2017 - 16 000 грн.;

- лютий 2017 - 14 400 грн.;

- березень 2017 - 30 189,47 грн.;

- квітень 2017 - 19 818,07 грн.;

- травень 2017 - 13 655,83 грн.;

- червень 2017 - 22 909,68 грн.;

- липень 2017 - 9 180,39 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату суддівської винагороди виходячи із 10 мінімальних заробітних плат відповідно до частини 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Листом від 24.05.17р. №728-03/17 відповідач повідомив про те, що з січня 2017 року Позивачу виплачувалася суддівська винагорода у розмірі 10 мінімальних заробітних плат з розрахунковою величиною 1 600 грн., що узгоджується з вимогами законодавства.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.16р. № 1774-VІІІ не було внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.10р. № 2453-VI щодо розміру суддівської винагороди, а тому суддівська винагорода регулюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким прив'язано розмір посадового окладу судді до мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Закон України від 02.06.16р. № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд (надалі Закон № 1402-VIII).

Відповідно до п. 22 Розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 1 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

З матеріалів справи вбачається, що Позивач кваліфікаційне оцінювання не проходив, на посаду був призначений до набрання чинності Законом № 1402-VIII.

Пунктом 23 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Так, частиною 3 статті 133 Закону України від 07.07.10р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, 01.01.17р. набрав чинності Закон України від 06.12.16р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Як вбачається з частини 3 статті 133 Закону 2453 вказана норма містить сталу складову: «10» та динамічну: «мінімальних заробітних плат».

У рішенні від 19.04.2000 р. № 6-рп/2000 Конституційний Суд України охарактеризував сутність бланкетної норми, зазначивши, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає у тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст, а зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону.

Оскільки інститут мінімальної заробітної плати є міжгалузевим інститутом, колегія суддів приходить до висновку, що положення Закону № 1774 не регулюють відносини судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави (пункт 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).

При цьому, колегія суддів наголошує, що, у даному випадку, не відбулось звуження прав Позивача, оскільки розмір суддівської винагороди порівняно з минулими періодами не змінився.

Згідно з частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.16р. №1801-VIII видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32 000 грн. не передбачені, а тому відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди Позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.07.16р. у справі № 820/4653/15.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.17р. у справі №823/1024/17 та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.195, 197, 202, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.17р. у справі №823/1024/17 - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.17р. у справі №823/1024/17 - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Дана ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особами, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.