Справа № 826/15062/16-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Букіна О.М. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Справа № 826/15062/16-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача Саприкіної В.О.,

представника апелянта Уса Д.М.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до інспектора управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Саприкіної Віолети Олександрівни, управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції Саприкіної Віолети Олександрівни (далі - відповідач-1), управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправними дій інспектора управління патрульної поліції в м. Києві ДПП НПУ лейтенанта поліції Саприкіної В.О. щодо вилучення у позивача посвідчення водія, які мали місце 25.06.2016 р.;

- зобов'язання управління патрульної поліції в м. Києві ДПП НПУ повернути позивачу вилучене в нього посвідчення водія на ім'я ОСОБА_5, серія НОМЕР_1, видане ДАІ МВС УВС м. Києва, категорія «В,С».

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача-1 щодо вилучення у позивача посвідчення водія, які мали місце 25.06.2016 р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач - Департамент патрульної поліції НПУ подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2005 р. у справі № 3-5639-1/05 ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 12 місяців з 07.02.2005 р. по 06.02.2006 р.

До ухвалення зазначеного рішення суду у позивача водійське посвідчення не вилучалося, а вказана постанова до виконання звернута не була.

25.06.2016 р. інспектором УПП в м. Києві ДПП НПУ лейтенантом поліції Саприкіною В.О. у позивача було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1, видане ДАІ МВС УВС м. Києва, категорія «В,С», про що складено відповідний протокол виявлення, огляду та вилучення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постанова суду при притягнення позивача до адміністративної відповідальності не була звернута до виконання у строк, встановлений законодавством, і відповідачами не доведено, що позивач ухилявся від її виконання.

Відмовляючи в решті позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність відповідних правових підстав.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 195 КАС України, колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).

Частиною 1 статті 303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КУпАП у редакції, чинній на момент ухвалення постанови суду про позбавлення позивача права керування транспортними засобами, зазначено, що постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів внутрішніх справ, зазначеними у пункті 2 частини другої статті 222 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 317 КУпАП у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, закріплено, що постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції, зазначеними у пунктах 2-4 частини другої статті 222 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 КУпАП судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Отже, законодавством регламентовано порядок та строки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення - не пізніше трьох місяців з дня винесення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 07.02.2005 р. у справі № 3-5639-1/05 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не була звернута до виконання у межах трьохмісячного строку і відповідачами не доведено вчинення позивача будь-яких дій, направлених на ухилення від її виконання.

Більш того, апеляційний суд зазначає, що провадження у справі № 33-5639-1/05 було порушено за ініціативою органу адміністративного переслідування, на який станом на 2005 рік було покладено обов'язок забезпечення виконання вказаного судового рішення, і позивач не повинен нести відповідальність за невиконання ним такого обов'язку.

Враховуючи вищезазначені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову частково.

Аналогічний правовий підхід до розв'язання спорів даної категорії викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 червня 2015 року у справі № 816/650/15-а.

Доводи апелянта про те, що позивач у 2005 році був позбавлений водійського посвідчення не спростовують правильності висновків суду першої інстанції з підстав, зазначених вище.

Більш того, у судовому засіданні відповідач - інспектор УПП в м. Києві ДПП НП України лейтенант поліції Саприкіна В.О. посилалась на те, що у 2005 році позивач був позбавлений водійського посвідчення на підставі ст. 130 КУпАП, однак, такі твердження спростовуються матеріалами справи /Т.1 а.с.20/.

Посилання апелянта на те, що позивач ухилявся від виконання рішення суду 2005 року, не підтверджуються жодними належними та допустимими у розумінні ст. 70 КАС України доказами, є голослівними та необґрунтованими.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони є не обґрунтованими і апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч приписам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження, не надав суду жодних доказів, не навів будь-яких інших доводів, які б підтверджували правомірність його дій, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Крім того, перевіряючи оскаржувану постанову суду в частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог, у межах апеляційної скарги, на виконання вимог ч. 1 ст. 195 КАС України, апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання УПП в м. Києві ДПП НПУ повернути позивачу вилучене в нього посвідчення водія, оскільки воно зберігається в сервісному центрі МВС № 8042, який не є відповідачем по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та правильно встановлено обставини даної справи, дотримано вимоги матеріального та процесуального законодавства і ухвалено судове рішення у відповідності до ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягає залишенню без задоволення, а постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 11 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.