Справа № 524/3209/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 р. Справа № 524/3209/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2017р. по справі № 524/3209/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції , Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Бойкової Анни Юріївни

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції Бойкової А.Ю. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30.04.2017 об 11:20 він рухався по проспекту Свободи в м.Кременчуці в напрямку центральної частини міста. В районі буд.31 помітив позаду себе автомобіль патрульної поліції з увімкненим червоним проблисковим сигналом та зупинився. Інспектор роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенант поліції Бойкова А.Ю. повідомила про порушення ним вимог ПДР України щодо розташування транспортних засобів на проїзній частині(рухався в крайній лівій смузі). При цьому під час руху по просп.Свободи він виїжджав у ліву смугу виключно для об'їзду транспортних засобів, які рухались з меншою швидкістю та об'їзду дорожніх ям. Вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки справа про адміністративне правопорушення була розглянута за його відсутності, оскільки інспектор склала постанову в службовому авто. Крім того, не було надано та досліджено жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення, справа була розглянута не повно та не об'єктивно. Просить суд скасувати постанову інспектора роти №2 БУПП в м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Бойкової А.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №603330 від 30 квітня 2017 року .

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.06.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1, не погодивсь з рішенням суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу, вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого, проігнорував відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів його вини та в порушення вимог закону та норм матеріального і процесуального права відмовив у задоволенні позовної заяви. Вказує , що справа розглянута без його присутності, адже інспектор поліції складала постанову в службовому авто, тому він позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи, надати власне пояснення щодо ситуації, заявити клопотання щодо долучення показань свідка, щодо можливості скористатися правовою допомогою, ознайомитись з наданими доказами тощо. Не надано та не досліджено жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення (фото або відео- зйомки, показань свідків тощо), до постанови не долучено жодних документів або інших фактичних даних. Під час розгляду справи на місці не було повідомлено про наявність відеозапису на відео-реєстраторі поліцейського авто, він не був ознайомлений з цим записом, відповідно був позбавлений можливості надати пояснення щодо ситуації. Інспектор не повно та необ'єктивно дослідив обставини справи та не навів жодних доказів його вини. Поліцейські відмовились зафіксувати та долучити до матеріалів справи дефекти дорожнього покриття (ями, люки, вибоїни), які стали причиною його руху у крайній лівій смузі. Даний факт взагалі був проігнорований інспектором та судом.

Управління патрульної поліції в м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції заперечує проти вимог апеляційної скарги , вважає постанову суду правомірною. Прийнятою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просить суд залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2017 інспектором роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції Бойковою А.Ю. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №603330, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 30.04.2017 ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Audi A6 д.н.з.НОМЕР_1, у м.Кременчуці на просп. Свободи, біля буд.69-А, рухався в крайній лівій смузі на дорозі, яка має дві і більше смуги для руху в одному напрямку, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, чим порушив п.11.5 ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо доведеності факту порушення ОСОБА_3 п. 11.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що відповідачем - інспектором роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції Бойковою А.Ю. були вірно кваліфіковані дії позивача за відповідною статтею КУпАП і не було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте , колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог , виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Положення ст. 22 КУпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Обов`язковою умовою її використання є виконання частини 2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Частиною 2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Матеріали справи не містять доказів дотримання поліцейським умов, передбачених ч.2 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію".

Позивача взагалі не було попереджено про проведення відеофіксації правопорушення.

Оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення .

Колегія суддів зазначає , що в даному випадку відсутній склад правопорушення , оскільки інспектором в постанові не вказано саме в який момент позивач , керуючи транспортним засобом Audi A6 , здійснив правопорушення п.11.5 ПДР України.

Так, відповідно до п.11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Однак, в постанові наведені лише дві підстави , які вважає інспектор призвели до порушення п.11.5 ПДР України , це не мав намір здійснювати поворот ліворуч або розворот.

При цьому, вказаний пункт ПДР містить таку основну підставу можливості виїзду на крайню ліву смугу - «якщо праві зайняті», всі інші підстави є сторичними, про зайнятість чи вільність правої смуги в оскаржуваній постанові взагалі не вказано.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з реєстратора , який наданий відповідачем як доказ, з якого вбачається , що транспортний засіб Audi A6 рухався по дорозі то в правій то в лівій смузі , здійснюючи обгін авто, які рухалися в правій смузі та об'їзд.

Доказів вчинення правопорушення (обґрунтовані пояснення позивача, пояснення свідків тощо) відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції , тобто в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач порушив п.11.5 ПДР України .

В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто, посвідчували об'єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Також, судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери, який містить лише обставини розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення .

Згідно відеозапису інспектор повідомив позивача про здійснення ним правопорушення, яке полягало у невиконанні вимог поліцейського щодо зупинення, вказує , що вони їхали за ним майже кілометр, також повідомив , що позивач рухався в лівій крайній смузі у той час коли інші були вільні, чим порушено п.11.5 ПДР України та вимагав надати документи - права, техпаспорт та страховий поліс. Позивач вказує , що він не порушував , зупинився одразу як помітив проблисковий сигнал та не порушував п.11.5 ПДР України , надав на вимогу інспектора документи. Інспектор повідомив , що буде складено протокол за порушення правил дорожнього ружу , а також за невиконання вимог поліцейського про зупинення та вказує , що вони їхали за ним 30 секунд з проблисковим маячком , але водій не зупинився . Позивач заперечує здійснення ним цих порушень, вказує , що на правій смузі ями, які він об'їздив. Інспектор попередив позивача про вилучення його водійських прав. Позивач вказує на наявність свідка, який є його пасажиром, якій вказує , що водій не здійснив ніяких порушень, зупинився образу на вимогу поліції. При цьому, інспектор жінка, не представившись позивачу, почала роз'яснювати права , перебиваючи позивача, який в той момент надавав свої пояснення та вказував на наявність свідка.

Позивач виявив бажання надати письмові пояснення, але в оскаржуваній постанові не відображено , що позивач надав такі письмові пояснення.

Не ознайомлено позивача з відеозаписом правопорушення.

Не запропоновано свідку (пасажиру) надати пояснення.

При оголошенні постанови інспектором вказано позивачу, що пояснення в постанові не пишуться , а вказуються лише в протоколі.

Вказаній відеозапис свідчить про порушення інспектором вищенаведених вимог КУпАП та інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху під час підготовки до розгляду та при розгляді справи про адміністративне правопорушення .

Доказів, які б підтверджували порушення позивачем п. 11.5 ПДР України відповідач ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції не надав.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом апеляційної інстанції обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище встановлене , колегія суддів дійшла висновку , що постанова інспектора роти №2 БУПП в м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Бойкової А.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №603330 від 30 квітня 2017 року підлягає скасуванню, тому позов підлягає задоволенню.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог .

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Скасувати постанову інспектора роти №2 БУПП в м. Кременчук ДПП лейтенанта поліції Бойкової А.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №603330 від 30 квітня 2017 року

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.06.2017р. по справі № 524/3209/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити .

Скасувати постанову інспектора роти №2 БУПП в м. Кременчук ДПІ1 лейтенанта поліції Бойкової А.Ю. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №603330 від 30 квітня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.