Справа № 185/6373/17
Суддя: Зінченко А. С.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/6373/17
Провадження № 2-а/185/354/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., за участю секретаря Пожидаєвої Л.М., позивача ОСОБА_1, відповідача Петрунько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Павлограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунька Сергія Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Павлоградський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунька Сергія Сергійовича(далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Павлоградський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 31.07.2017 року відповідачем винесено постанову серії ДР №052273 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Відповідно до змісту даної постанови 31.07.2017 року об 18-15 год. водій ОСОБА_1 переїхав перехрестя вул. Дніпровська - вул. Д. Яворницького в м. Павлоград Дніпропетровської області на заборонений червоний сигнал світлофора. Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як була винесена відповідачем незаконно розглянувши справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи за місцезнаходженням органу, який уповноважив розглядати такі справи; також було позбавлено позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КупАП, а саме правом звернення за правовою допомогою, та іншими правами, зазначені права йому взагалі роз?яснені не були, відповідачем було порушено процедуру розгляду справи, а саме порядок, встановлений ст. 278,279 КУпАП, тому позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, дав пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові, пояснив, що він на місці зупинки автомобіля не погоджувався зі вчиненим правопорушенням, зазначав про це інспектору, йому було показано відео, де вбачався автомобіль схожий з його автомобілем, але з відео не вбачалось ні номерних знаків, ні інших доказів, що автомобіль на відео є його автомобілем, права йому не роз'яснювались, що надруковано на зворотній стороні постанови він не бачив, не читав, часу не звернення за правовою допомогою йому надано не було.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначив, що його дії були законні, позивач дійсно порушив ПДД, проїхав на червоний сигнал світлофора на великій швидкості, вони з напарником доганяли автомобіль позивача. Правопорушення було зафіксовано на відеокамеру, запис потім пред'являвся позивачу, він спочатку визнавав свою провину пояснив, що поспішає на тренування, потім не визнавав, постанова складалась при позивачеві, він кому-то телефонував, права передбачені ст. 268 КУпАП роздруковані на зворотній стороні постанови, позивач їх бачив, постанова позивачу була вручена, про що є його підпис, про ознайомлення з правами підпису не має, так як він не передбачений бланком. Протокол про адміністративне правопорушення не складався, свідків не зазначалось, відеозапис правопорушення не зберігся, жодних доказів, окрім пояснень свідка ОСОБА_3, який є його напарником та приймав участь при складанні оскаржуваної постанови, він надати не може.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є працівником Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, 31.07.2017 року працював разом з відповідачем, ними було зафіксовано на відеокамеру як позивач на великій швидкості переїхав перехрестя на червоний сигнал світлофору, вони його наздогнали, склали постанову, позивач вину то визнавав, то не визнавав, постанову йому було вручено, на зворотній стороні є права, чи ставив позивач підпис про ознайомлення з правами, та читав позивач всі права чи ні, він зазначити не може.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ст. 9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №052273 від 31 липня 2017 року, 31.07.2017 року об 18-15 год. водій ОСОБА_1 переїхав перехрестя вул. Дніпровська - вул. Д. Яворницького в м. Павлоград Дніпропетровської області на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. Зазначення про роз?яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП, чи ознайомлення позивача з правами, в постанові - відсутні.

Відповідачем на підтвердження доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та обґрунтованості винесення постанови від 31.07.2017 року, належних та допустимих доказів суду не надано, зазначено, що відеофіксація не збереглась, свідків залучено не було, протокол не складався, також не надано жодних доказів роз'яснення позивачу положення статей 307, 308 та прав передбачених ст. 268 КУпАП.

З системного аналізу норм Кодексу про адміністративні правопорушення встановлено наступне.

Відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Вказане вбачається з Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015, в якому зазначено, що: «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Пунктом 2.3 вказаного Рішення передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою, де розташований Павлоградський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що відповідачем порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем на підтвердження доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та обґрунтованості винесення постанови від 31.07.2017 року, належних та допустимих доказів суду не надано, зазначено, що відеофіксація не збереглась, свідків залучено не було, протокол не складався, також не надано жодних доказів роз'яснення позивачу положення статей 307, 308 та прав передбачених ст. 268 КУпАП, зазначене, також, підтвердив свідок.

У відповідності до п.1,7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вказує, що порушення позивачем підпункту пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №052273 від 31 липня 2017 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю з огляду на приписи п.3 ч.1 ст.293 КУпАП.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 288, 293 КУпАП та ст.ст. 7-9, 171-2, ч.2 ст.162 КАС України, постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до адміністративного суду у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства, з особливостями, встановленими КУпАП.

Враховуючи викладене, суд при вирішенні адміністративного позову не обмежений повноваженнями, визначеними ст. 162 КАС України, а наділений ще й повноваженнями, визначеними п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП, зокрема скасувати постанови і закривати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 69-72, 94, 159-163,167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Павлоградського відділу поліції старшого лейтенанта поліції Петрунька Сергія Сергійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Павлоградський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 052273 від 31 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень, провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А. С. Зінченко