Справа № 2а/1770/442/2012
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА
іменем України

"18" жовтня 2017 р. Справа № 2а/1770/442/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Мацького Є.М.
суддів: Шевчук С.М.
Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника апелянта Ольховця О.П.
позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "19" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення компенсації за неотримане речове майно ,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про поворот виконання судового рішення по справі №2а/1770/442/2012, у якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 4462,12 грн.

Свою заяву обґрунтовує тим, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 по справі №2а/1770/442/2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було задоволено повністю та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 5249,55 грн. На підставі виконавчого листа №1 по адміністративній справі №2а/1770/442/2012 Військовою частиною НОМЕР_1 було сплачено ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно у сумі 4462,12 грн. (за вирахуванням суми утриманого податку), що підтверджується платіжним дорученням від 27.05.2013 №426. Проте, постановою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012 скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно відмовлено. Вказані обставини зумовили звернення відповідача до суду із заявою про поворот виконання судового рішення та стягнення з ОСОБА_1 виплаченої суми компенсації.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.04.2017 у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову ухвалу, якою заяву про поворот виконання судового рішення - задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 по справі №2а/1770/442/2012, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено повністю. Визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно в розмірі 5249,55 грн. протиправною. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 5249,55 грн.

На підставі виконавчого листа №1 по адміністративній справі №2а/1770/442/2012, виданого стягувачеві 11.12.2012 (а.с.131), Військовою частиною НОМЕР_1 було сплачено ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно у сумі 4462,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.05.2013 №426 (а.с.132).

Проте, постановою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2012 скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за речове майно відмовлено.

Скасовуючи вищевказані судові рішення Вищий адміністративний суд України виходив з того, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено обставини справи, але при цьому порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Судами було встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних силах України та був звільнений з військової служби в запас наказом від 27.07.2011.

Вирішуючи питання про поворот виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 суд виходив з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України щодо проходження в Україні військової служби, регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

Статтею 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1).

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Основними елементами публічної служби є проходження служби, соціальне забезпечення службовців, дисциплінарна відповідальність та вирішення спорів.

Таким чином, всі правовідносини, що виникають з приводу проходження служби, звільнення, виконання всіх передбачених законодавством гарантій соціального та правового захисту відносяться до публічної служби.

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша).

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга).

Відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 265 КАС України питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Статтею 266 КАС України передбачено, що поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Таким чином, питання про поворот виконання судових рішень, які вже виконані, виникає у випадку їх скасування або зміни судом апеляційної чи касаційної інстанції. Під поворотом виконання слід розуміти повернення позивачем відповідачеві всього одержаного ним за скасованим (зміненим) рішенням.

З системного аналізу наведених правових норм слідує, що грошова компенсація вартості за неотримане речове майно відноситься до інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що випливають з відносин публічної служби.

Вищий адміністративний суд України ухвалюючи постанову від 06.12.2016 виходив з того, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено обставини справи, але при цьому порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Враховуючи те, що скасована постановою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 не була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, виходячи з положень статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні підстави для допущення повороту виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2012.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "19" квітня 2017 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "18" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2
- ,