Справа № 221/4844/17
Суддя: Писанець Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

Волноваський районний суд Донецької області

У складі: головуючого - судді - ПИСАНЕЦЬ Н.В.

При секретарі- Метьолкіної Н.В.

за участю позивачки- ОСОБА_2

за участю представника позиваки- ОСОБА_1

за участю представників відповідача- Сєрік Л.О., Анохіної І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Волноваха адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина - ОСОБА_3, та, відповідно до вимог Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» має право на допомогу при народженні дитини. Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів №1751 від 27.12.2001р.«Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми», допомога надається у розмірі 41280 грн., при цьому, одноразово виплачується 10320 грн., після чого решта суми виплачується рівними частками по 860 грн. щомісячно протягом трьох років. На підставі чого, вона звернулась у липні 2014 року до Управління соціального захисту населення із заявою про нарахування їй вказаної вище виплати, та до квітня 2016 року належним чином отримувала зазначену допомогу на дитину. Після чого, позивач з родиною змінила місце проживання, та до травня 2017 року мешкала на тимчасово непідконтрольній Україні території - у м.Донецьку Донецької області, та виплати на дитину їй були припинені. Звернувшись 18.05.2017 року до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації із заявою про поновлення виплат, оскільки позивач із сином мешкає та зареєстрована з 16.05.2017 року як внутрішньо переміщена особа до м.Волноваха Донецької області - рішенням №1748-3 від 07.08.2017 року їй було відмовлено у зв»язку із пропуском встановленого річного строку, передбаченого для поновлення таких виплат. Позивач вважає рішення відповідача таким, що порушує права та інтереси її дитини, оскільки зазначає про поважність причин пропуску цього строку, адже вона доглядала у м.Донецьку хвору матір, а потім не мала можливості оформити перепустку для проїзду на підконтрольну територію. Її чоловік - батько дитини - ОСОБА_4 - також не мав можливості звернутись із заявою про поновлення виплат на дитину за тих самих обставин. Враховуючи наведене, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації №1748-3 від 07.08.2017 року та зобов»язати відповідача поновити їй виплату допомоги на дитину.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Представники відповідача, присутні у судовому засіданні, не погодився з позовними вимогами, вважають законним і обґрунтованим постановлене рішення №1748-3 від 07.08.2017 року, про що суду надані письмові заперечення, мотивуючи їх тим, що встановлений річний строк для звернення із заявою про поновлення виплат на дитину є пресекальним терміном та поновленню не підлягає, тому у задоволенні позову просили відмовити у повному обсягу.

Вивчивши позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, його представника та а також пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи вимоги ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суб'єктів владних повноважень повинні бути прийняті на підставі та у відповідності з Конституцією України та законами України, обґрунтовано, пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав свобод та інтересів особи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею ст.17 ч.1 п.1 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів, правових актів індивідуальної дії ), дій чи бездіяльності .

Частиною 2 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України .

Відповідно положенням ч.4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно із ст.9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Спеціальними законодавчими актами, що регулюють дані відносини між сторонами є Закон України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», Постанова Кабінету Міністрів №1751 від 27.12.2001р. «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми» та Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобов»язати провести перерахунок та виплату належних сум відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є матір»ю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до наданого відповідачем у судовому засіданні атестату виплат Селидівського УТСЗН Донецької області, 31.07.2014 року, чоловіком позивачки - ОСОБА_4 - батьком ОСОБА_3 - було отримано 10320 грн. у якості допомоги при народженні дитини, а потім - по 30.04.2016 року, йому було нараховано допомогу на дитину по 860 грн. щомісячно - що відповідає вимогам Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Враховуючи, що призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО здійснюється відповідно до Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» - після зміни позивачем ОСОБА_2 та її родиною місця мешкання - з м.Селидове на тимчасово непідконтрольну Україні територію - м.Донецьк Донецької області, нарахування їй соціальних виплат було припинено після 30.04.2016 року.

18 травня 2017 року, після взяття 16.05.2017р. позивачки ОСОБА_2 та її сина - ОСОБА_3 на облік як внутрішньо переміщених осіб до м.Волноваха Донецької області, вона звернулась із заявою до відповідача про подовження державної допомоги. Однак, враховуючи вимоги п.13 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року, щодо поновлення виплат особі, яка здійснює догляд за дитиною та звернулась протягом дванадцяти місяців після припинення виплати із заявою про це, їй було вмотивовано відмовлено у поновленні виплат, оскільки звернення надійшло після 12 місяців, встановлених для цього вищевказаними нормативними актами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення Управління Пенсійного Фонду України у Волноваському районі Донецької області №1748-3 від 07.08.2017 року є законним і обґрунтованим, оскільки встановлений 12 місячний строк для звернення осіб є пресекальним терміном та поновленню не підлягає, незважаючи на поважність причин його пропуску, тому вимоги позивачки слід визнати необґрунтованими.

Керуючись Законом України України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми», Постановою Кабінету Міністрів №1751 від 27.12.2001р. «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім»ям з дітьми», Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року та керуючись ст. ст. 8,22. 55, 95 Конституції України, ст. ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 99, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного Адміністративного суд Донецької області, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя: Н.В.Писанець