Справа № 813/3216/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення позову

12 жовтня 2017 року справа № 813/3216/17

зал судових засідань № 6

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Карпяк О.О.,

судді Сакалоша В. М.,

секретар судового засідання Витвицька В.П.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з розгляду клопотання представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до Міністерства культури України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Добре житло» про визнання протиправним та скасування припису,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Міністерства культури України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Добре житло», в якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис відповідача №32/10/74-17 від 28.08.2017 про усунення порушення вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини, винесеного на підставі акта обстеження містобудівної ситуації по вул.Газовій, 5А у м.Львові.

Позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Міністерства культури України №32/10/74-17 від 28.08.2017, яким зупинено проведення земляних та будь-яких інших будівельних робіт на обєкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення на вул.Газовій, 5А у м.Львові». Клопотання обґрунтоване тим, що Міністерство культури України винесло припис від 28.08.2017 з порушенням п.18 ч.2 ст.5 Закону України «Про охорону культурної спадщини», якою воно керувалося при винесенні припису, оскільки не має повноважень виносити приписи щодо памяток місцевого значення, а тільки щодо памяток національного значення. До того ж, будинок на вул.Газовій, 5А у м.Львові не належить ні до памяток національного значення, ні до памяток місцевого значення в розумінні ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а тому щодо цього будинку не можуть виноситися приписи стосовно його охорони, як це передбачено п.18 ч. 2 ст. 5, п.14 ч.1 ст. 6, п.9 ч.2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Крім того, ні в акті обстеження, ні в приписі від 28.08.2017 не наведено та не зафіксовано жодних обставин, які б вказували на загрозу будинку на вул.Газовій, 5А у м.Львові, в безпосередній близькості до якого проводяться будівельні роботи. Також представник позивача звертає увагу на те, що в акті обстеження та приписі від 28.08.2017 зазначено, що будівництво проводиться в історичному ареалі. ОСОБА_2, як стверджує представник позивача, межі історичного ареалу м.Львова не затверджені у встановленому законодавством порядку. Також вважає, що вказані дії відповідача можуть завдати істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Представник позивача в судовому засіданні вказане клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому. Просила суд вжити заходів для забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо забезпечення адміністративного позову заперечив, у звязку з відсутністю підстав.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо забезпечення адміністративного позову не заперечила.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання представника позивача, суд дійшов до висновку, що таке клопотання підлягає задоволенню повністю, виходячи з такого.

Частиною першою ст. 117 КАС України визначені підстави забезпечення позову, згідно з якими такі допускаються судом, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності дії субєкта владних повноважень.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В свою чергу небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Нормами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_6 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд встановив, що предметом публічно-правового спору у справі є перевірка законності виданого Міністерством культури України припису від 28.08.2017 №32/10/74-17 про усунення порушення вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини.

Позивач - ОСОБА_5 є замовником обєкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення на вул.Газовій, 5А у м.Львові» підрядником.

05.09.2017 на адресу позивача надійшов оскаржений припис Міністерства культури України від 28.08.2017 №32/10/74-17 та акт обстеження містобудівної ситуації на території історичного ареалу м.Львова від 26.05.2017.

Приписом Міністерства культури України від 28.08.2017 №32/10/74-17 зупинено проведення земляних та будь-яких інших будівельних робіт на обєкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення на вул.Газовій, 5А у м.Львові», які виконуються в межах історичного ареалу міста Львова та в межах охоронної (буферної) зони обєкта «Архітектурний ансамбль історичного центру Львова», включеного до списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, як таких, що ведуться з порушенням ч.3 ст.32, ст.35 Закону України «Про охорону культурної спадщини» без відповідних погоджень та дозволів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини (Міністерства культури України).

Також суд враховує, що припинення робіт на обєкті будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення на вул.Газовій, 5А у м.Львові» має наслідком те, що позивач, як замовник, зобовязаний виконати певні заходи, передбачені Положенням про порядок консервації та розконсервації об'єктів будівництва, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 21.10.2005 №2 (далі Положення №2).

Так, відповідно до п. 4.4. Положення Підрядник зобов'язаний здати, а замовник прийняти законсервований об'єкт (будову) за актом про прийняття законсервованого об'єкта (будови) (додаток 6), а також конструкції, устаткування і матеріали, які залишаються на об'єкті та підлягають консервації, за відомістю не змонтованих конструкцій, устаткування і матеріалів, які залишаються на об'єкті (будові) та підлягають консервації (додаток 3). Вартість зазначених конструкцій, устаткування і матеріалів, які придбані Підрядником за його кошти і залишаються на об'єкті (будові) та підлягають консервації, відшкодовуються Замовником. При цьому, позивач як замовник зобовязаний понести витрати на: безпосередньо консервацію обєкта; забезпечити охорону обєкта (п. 4.5. Положення). Крім цього, припинення виконання будівельних робіт на обєктів будівництва негативно позначиться на стані обєкта незавершеного будівництва та обладнання в ньому.

Тому, враховуючи вимоги п. 4.4 Положення та внаслідок вимушеної консервації обєкту, позивач зобовязаний компенсувати підряднику вартість конструкцій, устаткування і матеріалів, які будуть залишені на обєкті будівництва, та забезпечити охорону обєкта, що призведе до значних витрат бюджетних коштів позивача на компенсацію видатків підрядника.

Враховуючи викладене, позивач, як замовник, зобовязаний компенсувати підряднику ТзОВ «БФ Добре житло» вартість конструкцій, устаткування і матеріалів, які залишені на обєкті будівництва та підлягають консервації. Вказане призведе до значних витрат бюджетних коштів позивача на компенсацію видатків підрядника.

Крім цього, в силу вимог п.п.4.5 розділу 4 Положення №2 позивач зобовязаний забезпечити охорону законсервованого об'єкта.

Тому, також необхідно врахувати те, що припинення виконання будівельних робіт негативно позначиться на стані обєкта незавершеного будівництва та обладнанні, яке знаходиться в межах його території.

Згідно з ч. 3 ст. 117 КАС України у разі подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 КАС України адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою вказаної статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В ухвалі суду від 26.01.2010 по справі №К-9495/07 Вищий адміністративний суд зазначив, що колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення позову адміністративні суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду (п. 47 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 № 13).

Суд при вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову також виходить з того, що зупинення будівельних робіт може заподіяти негативних наслідків для позивача - замокання будівельних конструкцій, незакінчених цегляних стін та оздоблення (стяжки, штукатурки), що призведе до їх пошкодження або руйнування, вплине на якісні характеристики об'єктів будівництва.

На думку суду, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі і захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим у випадку несвоєчасного виконання договірних зобовязань позивачем при наявності обґрунтованих претензій контрагентів по договорах про спільну діяльність, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, відповідно не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову ускладнить відновлення можливого порушеного прав позивача.

З огляду на це, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом зупинення дії припису Міністерства культури України №32/10/74-17 від 28.08.2017, яким зупинено проведення земляних та будь-яких інших будівельних робіт на обєкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення на вул.Газовій, 5А у м.Львові» до прийняття судом рішення у справі.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність, передбачених ч.1 ст.117 КАС України, обставин для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

клопотання представника позивача про забезпечення адміністративного позову задовольнити повністю.

Забезпечити позов шляхом зупинення дії припису Міністерства культури України №32/10/74-17 від 28.08.2017, яким зупинено проведення земляних та будь-яких інших будівельних робіт на обєкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення на вул.Газовій, 5А у м.Львові».

Ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову допустити до негайного виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя О.О. Карпяк

Суддя В.М. Сакалош