Справа № 813/851/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8790/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України), Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ДФС України від 15.02.2016 року № 32-ДС «Про звільнення ОСОБА_1І.»; поновити позивача на роботі, на посаді заступника начальника ГУ ДФС у Львівській області та в цій частині допустити негайне виконання судового рішення; стягнути з ГУ ДФС у Львівській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.02.2016 по день ухвалення рішення суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскаржений наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 не було допущено одноразового грубого порушення трудової дисципліни. Його звільнено з займаної посади на підставі висновків службової перевірки, результати якої оформлені актом від 28.08.2015 року. У зазначеному акті перевірки вказується на неналежний контроль з боку позивача за діяльністю Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» протягом першого півріччя 2015 року, що, на думку відповідачів, свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов»язків, визначених п.п. 6 п. 5, п.п. 2 п. 12 Положення про ГУ ДФС у Львівській області та наказів ДФС у Львівській області від 02.12.2014 року №56, від 28.07.2015 року №470 «Про розподіл обов»язків між керівництвом ГУ ДФС у Львівській області». Водночас, позивач зазначав, що ці факти, у разі їх підтвердження, можуть свідчити лише про систематичне невиконання обов»язків, а не про одноразове, яке повинно виражатись одним проступком. При цьому, описані в акті перевірки порушення не можуть свідчити про неналежне виконання трудових обов»язків саме ОСОБА_1, оскільки керівником ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» була інша особа, а збільшення кредиторської заборгованості спричинене скороченням фінансування підприємства з бюджету.

Також вказував, що керівництвом ДФС України всупереч положенням «Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950, не проведено службового розслідування за зверненням позивача з метою спростування звинувачень, викладених в акті перевірки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 в червні 2014 року призначений на посаду Заступника начальника Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області.

Наказом ДФС України №1550-о від 25.11.2014 року позивач призначений в порядку переведення на посаду заступника начальника ГУ ДФС у Львівській області, як такий, що успішно пройшов стажування.

На виконання наказу ДФС України від 13.08.2015 №601 «Про проведення службової перевірки» посадовими особами проведено службову перевірку щодо виконання службових обов»язків ОСОБА_1 та директором ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ОСОБА_2

Метою перевірки було підтвердження чи спростування викладених у доповідній записці Департаменту фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку від 12.08.2015 року №1560/99-99-05-02-02-18 фактів можливих порушень під час оформлення та надання документів щодо передачі об»єктів нерухомого майна, які перебувають на балансі ГУ ДФС у Львівській області, а також перевірка причин збитковості ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Результати перевірки оформлені актом від 28.08.2015 року.

Перевіркою, зокрема, встановлено: ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» за перший квартал 2015 року отримав чистий дохід 2 087,3 тис. грн. (66% від запланованого), у зв»язку з чим підприємство у 1 кварталі 2015 року отримало значні збитки в розмірі 2 475,8 тис. грн. Кредиторська заборгованість станом на 01.04.2015 року склала 1 707,3 тис. грн., що на 2339% більше в порівнянні до відповідного показника на початку року.

За даними звіту про фінансові результати підприємства за 1 півріччя 2015 року встановлено, що чистий дохід підприємства становив 2 249,1 тис. грн. (71,7% від запланованого), тобто підприємство продовжило тенденцію збільшення збитків у 2 кварталі 2015 року. Сума кредиторської заборгованості станом на 01.07.2015 склала 2 459,7 тис. грн., що на 30% більше ніж за попередній квартал. Основна частина кредиторської заборгованості є за комунальні послуги (електроенергію, теплопостачання тощо).

Протягом першого півріччя 2015 року на рахунок ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» від ГУ ДФС у Львівській області перераховано платежів за комунальні послуги на загальну суму 2 012 417,80 грн., в тому числі за 1 квартал 2015 року 1 690 652,7 грн. Такі кошти не в повній мірі використовувались за призначенням, що призвело до збільшення заборгованості перед енергопостачальними компаніями. Зокрема, частину коштів було використано для виплати заробітної плати, премій та надбавок працівникам підприємства.

Крім цього, перевіркою встановлено, що на балансі ГУ ДФС у Львівській області обліковується нерухоме майно, розташоване за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Майдан.

Зазначене нерухоме майно передано в користування ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» відповідно до Договору про співпрацю між Державною податковою адміністрацією у Львівській області та Державним підприємством «Управління по експлуатації адміністративного будинку Державної додаткової адміністрації у Львівській області». Цей договір до перевірки наданий не був, оскільки втрачений.

Перевіркою виявлено розбіжності між даними бухгалтерського обліку зазначеного майна та даними Єдиного реєстру об»єктів державної власності. Зокрема, в бухгалтерському обліку нерухоме майно значиться як окремі об»єкти (будівлі), тоді як в реєстрі відображено одним об»єктом, як база відпочинку «Чарівні озера». Більша частина цього нерухомого майна не експлуатується та зазнає значної руйнації. Дерев»яні будинки занедбані, штучні озера, замощення та благоустрій території потребують відновлення.

Згідно з висновком акту службової перевірки погіршення економічного стану ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області», невиконання показників фінансових планів протягом першого та другого кварталів 2015 року, недотримання ОСОБА_2 умов Контракту та положень статуту стали можливим внаслідок неналежного виконання заступником начальника ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_1 своїх посадових обов»язків.

За результатами службової перевірки Директором департаменту внутрішнього аудиту та контролю ДФС України ОСОБА_3 в доповідній записці від 28.08.2015 рекомендовано, зокрема, Голові ДФС України ОСОБА_4 звільнити з займаної посади заступника голови ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_1, а начальнику ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_5 розглянути питання щодо розірвання контракту з директором ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ОСОБА_2

16.09.2015 Головою ДФС України видано наказ №698 від 16.09.2015 року, згідно з яким, на підставі ст. 147, 148, 149 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення підлягає звільненню із займаної посади заступник начальника ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_1, яким не забезпечено належного виконання службових обов»язків, визначених п.п. 6 п. 5, п.п. 2 п. 12 Положення про ГУ ДФС у Львівській області, наказами ГУ ДФС у Львівській області від 02.12.2014 року №56, від 28.07.2015 року №470.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не надав відповідачам пояснень та доказів на спростування висновків акту службової перевірки, наказу №698 від 16.09.2015 року не оскаржував.

Згідно із ст. 63 Конституції України позивач 06.01.2015 року відмовився від надання пояснень по суті наведених в наказі №698 від 16.09.2015 року недоліків в роботі ГУ ДФС у Львівській області та ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Оскільки ОСОБА_1 в період з 31.08.2015 по 12.02.2016 перебував на лікарняному, питання щодо звільнення позивача з займаної посади вирішено після виходу на роботу.

На підставі наказу ДФС України № 698 від 16.09.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника ГУ ДФС у Львівській області згідно із наказом №32-ДС від 15.02.2016 року.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржений наказ відповідає критеріям, встановленим частиною 3 статті 2 КАС України та вимогам трудового законодавства, при його прийнятті відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України «Про державну службу», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 14 цього Закону передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов»язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов»язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Як підтверджено матеріалами справи, 26.08.2014 між Головним управлінням Міндоходів у Львівській області (правонаступником якого є ГУ ДФС у Львівській області) та громадянином ОСОБА_2 укладено контракт з керівником підприємства, що є у державній власності, згідно з яким ОСОБА_2 призначений на посаду начальника Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр Міністерства доходів і зборів України у Львівській області» (правонаступником якого є ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області»).

Відповідно до п. 2.9.2 зазначеного контракту ГУ ДФС у Львівській області здійснює контроль:

- за фінансовою діяльністю підприємства та затверджує або погоджує в установленому порядку його річний план з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожний наступний рік;

- виконанням показників затвердженого фінансового плану підприємством та показників, передбачених цим контрактом, а також за здійсненням підприємством витрат у разі не затвердження (непогашення) річного фінансового плану в установленому законодавством порядку;

- за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна.

Підпунктом 6 п. 5 Положення про ГУ ДФС у Львівській області, затвердженого наказом ДФС України від 26.08.2014 № 78, визначено, що ГУ ДФС у Львівській області організовує свою роботу і роботу підпорядкованих ДПІ підприємств, установ та організацій, що належать до сфери ДФС.

Відповідно до п.п. 2 п. 12 Положення заступники начальника ГУ ДФС у Львівській області забезпечують виконання повноважень відповідно до затвердженого розподілу обов»язків.

Згідно з наказами ГУ ДФС у Львівській області «Про розподіл обов»язків між керівництвом Головного управління ДФС у Львівській області» №56 від 02.12.2014 року та №470 від 28.07.2015 року заступник начальника ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_1 здійснює керівництво окремими структурними підрозділами та підпорядкованими ГУ ДФС у Львівській області підприємствами, зокрема, ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Відповідно до п. 3.1 контракту з керівником ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ОСОБА_2, щомісячні премії, надбавки та доплати виплачуються керівнику лише при забезпеченні в цілому прибуткової діяльності підприємства. Крім того, у разі несвоєчасного виконання завдань, визначених контрактом, погіршення якості роботи, надбавки скасовуються або зменшуються.

Як видно з матеріалів справи, незважаючи на збиткову діяльність ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» протягом 7 місяців 2015 року директору ОСОБА_6 виплачувалася премія та надбавка за інтенсивність праці та особливий характер роботи.

Такі премії та надбавки у вказаний період було нараховано та виплачено заступнику головного бухгалтера, бухгалтерам (провідним бухгалтерам), продавцям (старшим продавцям) кіоску, начальнику відділу кадрів (старшому інспектору по кадрах), юрисконсульту, друкару офсетного плоского друкування, палітурнику та начальнику відділу з виробництва та реалізації друків на загальну суму 231 252,71 грн.

При цьому, премії прибиральницям, двірникам, слюсарам, сантехнікам, електромонтерам тощо не виплачувались.

Крім цього рішення про виплату премій керівнику ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ОСОБА_6 у 2015 році були затверджені безпосередньо ОСОБА_1

Однак, згідно з наявними в матеріалах справи звітами про фінансові результати ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» за І квартал 2015 року збиток підприємства становив 2 476 тис. грн., за ІІ квартал 2015 року збиток підприємства збільшився та становив 3 772 тис. грн., тоді як за підсумками 2014 року підприємство отримало прибуток в розмірі 143 тис. грн., тобто було збитковим.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що позивачем неналежно організовано роботу підпорядкованого ДФС України підприємства та не вжито заходів реагування на порушення керівником ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» умов контракту, що було виявлено під час перевірки.

Підставами припинення державної служби можуть бути загальними, тобто передбаченими Кодексом законів про працю України, та спеціальними, які наведені в Законі України «Про державну службу».

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов»язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

На позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з займаної посади за одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що виразилось у відсутності з його боку контролю за фінансовою діяльністю підприємства, здійсненими витратами та ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, яке було виявлено під час службової перевірки, викладено в акті від 28.08.2015 року та стало підставою для прийняття наказу №698 від 19.09.2015 року «Про результати службової перевірки».

Крім цього, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що його звільнено за систематичне невиконання показників фінансових планів підприємства, недотримання ОСОБА_2 умов контракту та положень статуту, оскільки його звільнено з роботи за одноразове грубе порушення яке полягало у неналежному виконанні службових обов»язків, визначених п.п. 6 п. 5, п.п. 2 п. 12 Положення про ГУ ДФС у Львівській області та наказів ДФС у Львівській області від 02.12.2014 року №56, від 28.07.2015 року №470 «Про розподіл обов»язків між керівництвом ГУ ДФС у Львівській області».

Крім цього, слід зауважити, що відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950, призначення службового розслідування є правом, а не обов»язком керівника державного органу. Рішення про проведення службового розслідування приймається в кожному окремому випадку з урахуванням усіх обставин по конкретній справі.

Вимог щодо обов»язковості його проведення Порядок № 950 не містить.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ відповідає критеріям, встановленим частиною 3 статті 2 КАС України та вимогам трудового законодавства, при його прийнятті відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №813/851/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_7

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.10.2017 року.