Справа № 826/17509/16
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Одеської митниці ДФС України з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до вантажної митної декларації №500040403/2015/006792 від 27.12.2015року.

Скасовано рішення Одеської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №500040403/2015/000107/2 від 27.12.2015року.

Скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску і пропуску транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС України №500040403/2015/00114 від 27.12.2015року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» 13.01.2015року укладено контракт № СТ20-001/1501 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдіес Боржомі Тбілісі», відповідно до умов якого позивач зобов'язувався придбати мінеральну воду «Боржомі» в асортименті та кількості, що визначаються при кожному замовленні за згодою сторін контракту.

В подальшому, 02.03.2015 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдіес Боржомі Тбілісі» укладено додаткову угоду №1 від 02.03.2015 до контракту, якою змінено ціну товару за контрактом, що обумовлено девальвацією гривні та зниження платоспроможності покупців.

На виконання вимог контракту ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» 27.12.2015 року здійснено поставку товару, за цінами відповідно до контракту, з урахуванням укладеної додаткової угоди №1.

З метою здійснення митного оформлення ввезеного товару, уповноваженим декларантом позивача подано до митниці вантажну митну декларацію №500040403/2015/006792 від 27.12.2015року, де ціну товару визначено за першим методом.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару та визначення її вартості за основним методом декларантом подано до митного органу наступні документи: Митна декларація №500040403/2015/006792 від 27.12.2015року; Некласифікований транспортний документ Вагонна відомість № 95021 від 25.12.2015 року; Накладна ЦІМ/УМВС № 00046081 від 19.12.2015р.; Накладна ЦІМ/УМВС № 00046082 від 19.12.2015р.; Накладна ЦІМ/УМВС № 00046083 від 19.12.2015р.; Накладна ЦІМ/УМВС № 00046084 від 19.12.2015р.; Накладна ЦІМ/УМВС № 00046085 від 19.12.2015р.; Накладна ЦІМ/УМВС № 00046086 від 19.12.2015р.; Передатна відомість № 2 від 25.12.2015 року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №42 від 22.10.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару № 44 від 26.10.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №45 від 28.10.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №46 від 03.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №47 від 12.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №48 від 16.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №49 від 18.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №50 від 20.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №52 від 25.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №53 від 01.12.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №54 від 04.12.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №55 від 10.12.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №56 від 14.12.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 22.10.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 26.10.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 28.10.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 03.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 12.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 16.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 18.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 20.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 25.11.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 01.12.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 04.12.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 10.12.2015року; Банківський платіжний документ, що стосується поставленого товару №б/н від 14.12.2015року; Прайс-лист виробника товару б/н від 02.03.2015 року; Висновки про вартісні характеристики товару №11/653 від 04.06.2015 року, № ОЄ-8/427 від 06.11.2015 року; Виписка з бухгалтерських документів покупця, щодо відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних товарів на території б/н від 22.07.2015 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № LT32-589/1503 від 26.03.2015 року; Рахунок-фактура (інвойс) № GЕ20150489 від 17.12.2015 року; Пакувальний лист № б/н до інвойсу № GЕ20150489 від 17.12.2015 року; Страховий поліс № 00837 від 28.01.2015 року; Копія угоди щодо внесення змін до Відкритого полісу № ICG/AG 15/026+1 від04.03.2015 року; Доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 1 від 02.03.2015 року; Доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 2 від 10.06.2015 року; Доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 3 від 12.06.2015 року; Доповнення до зовнішньоекономічного контракту № 4 від 01.12.2015 року; Зовнішньоекономічний контракт № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 року; Договір до внутрішнього договору №1 від 19.12.2015 року; Договір про надання послуг митного брокера №ВU6-126 від 16.05.2015 року; інформація про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю № 2720 від 19.12.2015 року; Інформація про позитивні результати радіологічного контролю товару № 2720 від 19.12.2015року; Інформація про позитивні результати ветеринарно-санітарного контролю всіх харчових продуктів № 2720 від 19.12.2015 року; Сертифікат про проходження товару форми СТ-1 № 2 від 18.12.2015 року; Копія митної декларації краї відправлення С3098 від 19.12.2015 року; Довіреність № 001 від 13.01.2015 року; Довіреність № 003 від 13.01.2015 року; Довіреність № 004 від 01.07.2015 року; Довіреність № 005 від 01.07.2015 року; Листи № 201/1-15ц від 27.03.2015 року, № 270/4-15ц від 27.04.2015 року, №LT32-303/1410 від15.10.2015 року, №LT32-591/1503 від 27.03.2015 року.

Митним постом «Іллічівськ» Одеської митниці Державної фіскальної служби України 27.12.2015 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500040403/2015/000107/2, яким митну вартість товару визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів, та винесено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.12.2015 року №500040403/2015/00114.

Передумовою для прийняття спірного рішення стало те, що відповідач дійшов висновку про існування взаємозв'язку між продавцем товару IDS BORGOMI GEORGIA LLC (Грузія) та покупцем товару - Приватним акціонерним товариством "Індустріальні та дистрибуційні системи". До вказаного висновку митний орган дійшов з огляду на спрацювання профілю ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості.

Пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічний товар і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

При цьому, під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції (п. 2 параграфу (b) статті VII ГАТТ).

Відповідно до п. 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Суд зазначає, що при вирішенні спору по суті застосуванню підлягають положення Митного кодексу України, які діяли на час прийняття оскаржуваного рішення та картки відмови.

Так, частиною 1 ст. 246 МК України, регламентовано, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 1 ст. 264 КАС України).

Водночас, згідно ч. 6 ст. 264 МК України, митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

В силу приписів ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Разом з цим, згідно ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

Частиною 1 ст. 53 МК України, регламентовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому, документами, які підтверджують митну вартість товарів у відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України є :

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В той же час, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Слід зазначити, що ст. 53 МК України, містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст. 8 Митного кодексу України, принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Як зазначено відповідачем, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, приводом для висновку останнього про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною контракту (договору) щодо товарів, які імпортуються та витребування від декларанта додаткових документів і, як наслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості стало те, що у митного органу є підстави вважати про наявність взаємозв'язку між покупцем і продавцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість, а також те, що використані декларантом відомості не підтверджені документально відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України, зокрема не подано жодного банківського документу, який стосується поставки товару, що оцінюється.

Відповідно до постанови Верховного Суду України №21-127а15 від 31.03.2015 митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляді цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Так, згідно пп. 3.1 п. 3 зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі - продажу СТ20-001/1501 від 13.01.2015 визначено, що покупець здійснює повну оплату кожної партії товару протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі України.

З вказаного слідує, що банківський документ, який стосується поставки товару, що оцінювався митним органом не міг бути поданий декларантом до митного оформлення.

Водночас, є безпідставними посилання митного органу про наявність взаємозв'язку між покупцем і продавцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість, з огляду на наступне.

Згідно ч. 12 ст. 58 МК України, той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до ч. 14 ст. 58 МК України, у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

З аналізу наведених норм вбачається, що сам по собі факт пов'язаності осіб між собою не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості. При цьому, митний орган зобов'язаний надати відповідне обґрунтування щодо того, що саме такий взаємозв'язок вплинув на митну вартість товару, проте такого обґрунтування відповідачем суду не надано.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.12.2014 №21-558а14.

Разом з цим, слід додати, що відповідачем в графі 33 оскаржуваного рішення зазначається про те, що додаткова угода №1 від 02.03.2015 до контракту №СТ20-001/1501 від 13.01.2015, згідно якої ціна товарів, і як наслідок, митна вартість товарів була зменшена у зв'язку із суттєвою девальвацією гривні, зниження платоспроможності споживачів внаслідок складної ситуації, яка склалася в країні покупця не пов'язані з економічною ситуацією країни виробника (продавця).

Тобто, митним органом фактично ставиться під сумнів можливість контрагента позивача змінювати (знижувати) вартість поставлено товару

Відповідно до статей 627 і 628 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять: умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Слід зазначити, що згідно зі статтею 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Тобто, ціна договору та наявність знижок за умови погодження сторонами здійснюється ними шляхом укладання певного договору. При цьому, сторони вільні у визначені умов договору.

З огляду на викладене, зниження продавцем товару його вартості не знаходиться в причинному зв'язку з коригуванням митної вартості до тих пір, поки митний орган не доведе, що ціна проданого товару, фактично, всупереч зміненим умовам контракту, залишилась незмінною.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 №826/16377/15.

При цьому, підстави для зниження ціни на поставлений товар, що визначені в додатковій угоді №1 від 02.03.2015 до контракту №СТ20-001/1501 від 13.01.2015, на думку суду, не свідчить про наявність обставин впливу взаємозв'язку продавця IDS BORJOMI GEORGIA LLC та позивача на визначення митної вартості. Доказів зворотного відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Також безпідставними є доводи митного органу, в графі 33 оскаржуваного рішення, на наявну інформацію щодо вартості операцій з ідентичними товарами, оскільки наявна інформація відносно рішень про визначення митної вартості за ідентичним товаром як позивача, так і інших суб'єктів без врахування поданих документів ПАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" не може мати першочергове значення при визначенні методу, що застосовуються до визначення митної вартості.

Окрім того, слід додати, що відповідач при застосуванні методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів використовував, як джерело інформації митну декларацію від 03.02.2015 №500040403/2015/000472. Тобто, в даному випадку, при визначені методу митної вартості митним органом не було враховано додаткової угоди №1 від 02.03.2015 до контракту №СТ20-001/1501 від 13.01.2015.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем до митного оформлення надані всі необхідні документи, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Отже, при визначенні митної вартості методом за ціною договору щодо ідентичних товарів, митниця не обґрунтувала у спірному рішенні із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, заявленої позивачем. Ненадання ж декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21.01.2011 у справі № 21-56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12, в ухвалах Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 20.08.2015 у справі № К/800/31736/15, від 15.10.2015 у справі №К/800/65268/14 та від 24.11.2015 у справі № К/800/63867/13.

При цьому, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтована, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.