Справа № 214/4554/17(2-а/214/234/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 рокусправа № 214/4554/17 провадження №2-а/214/234/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Караваєва Станіслава Станіславовича

на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року по справі № 214/4554/17 (провадження №2-а/214/234/17) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Караваєва Станіслава Станіславовича, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 27.07.2017 серія АР№773633, винесену відповідачем відносно нього, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності доказів вчинення такого.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, інспектор роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Караваєв Станіслав Станіславович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Заявник апеляційної скарги також вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на поясненні правопорушника, які також є доказами у справах про адміністративні правопорушення та в яких позивач підтверджував факт скоєння

правопорушення.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 27 липня 2017 року інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Караваєвим Станіславом Станіславовичем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР№773633, згідно якої 27.07.2017 року о 08:53 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, на перехресті пр. Південний та вул. Подлєпи, при повороті ліворуч не ввімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив пп.9.2 (б) ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як вбачається з мотивувальної частини оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, 27.07.2017 о 08:53 год., керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, на перехресті пр. Південний та вул. Подлєпи, при повороті ліворуч не ввімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив пп.9.2 (б) ПДР України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери патрульного не може бути визнаний належним доказом, оскільки не підтверджує факту скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, так як ним зафіксовано виключно процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, а не факт здійснення позивачем повороту ліворуч без світлового показчика відповідного напрямку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. В той же час, дослідженням відеозапису не можливо достовірно стверджувати про те, що позивач погодився із скоєним правопорушенням, у своїх поясненнях позивач висловлював свою незгоду з позицією патрульного інспектора про необхідність, у спірному випадку, вмикати світловий показчик, але, в подальшому, вказував на те, що ним був увімкнутий лівий показчик повороту.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим вказав на наявність підстав для його скасування та задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Караваєва Станіслава Станіславовича залишити без задоволення, а постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2017 року по справі № 214/4554/17(2-а/214/234/17) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 18.10.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк