Справа № 580/865/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 р.Справа № 580/865/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

відповідача - Сюсюрченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 10.07.2017р. по справі № 580/865/17

за позовом ОСОБА_2

до Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Лебединського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни - не надання відповіді (інформації) на питання 2 і 3 заяви ОСОБА_2 № 167 від 19.04.2017 року;

- зобов'язати Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олену Вікторівну надати ОСОБА_2 відповідь на питання 2 його заяви № 167 від 19.04.2017 року.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 10.07.2017 року по справі № 580/865/17 адміністративний позов ОСОБА_2 до секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність секретаря Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області Сюсюрченко Олени Вікторівни щодо ненадання відповіді на питання № 2, 3 заяви ОСОБА_2 № 167 від 18 квітня 2017 року.

Зобов'язано секретаря Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області Сюсюрченко Олену Вікторівну надати відповідь на питання № 2 заяви ОСОБА_2 № 167 від 19 квітня 2017 року.

Стягнуто з Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 гривень.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Лебединського районного суду Сумської області від 10.07.2017 року по справі № 580/865/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні відповідач стверджує, що відповідь позивачеві надано у повному обсязі та своєчасно - у місячний строк. З викладених доводів вважає рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Позивач, в наданих до суду письмових запереченнях, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі позивача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до секретаря Будильської сільської ради Лебединського району із заявою № 167 (а.с. 4), в якій просив: повідомити чи приймала участь секретар Будильської сільської ради Лебединського району у розгляді заяв № 170 від 03.06.2016 року та № 192 від 17.06.2016 року, в тому числі питань 7 та 7.1 заяви № 170 від 03.06.2016 року та питань 2.4, 2.5, 2.6, 5.1, 5.2, 5.3, 12, 14 заяви № 192 від 17.06.2016 року; повідомити чи є конфіденційною інформація про прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, які отримали у власність чи користування земельні ділянки на території Будильської сільської ради та про площу цих земельних ділянок, в тому числі прізвища, імена та по батькові громадян та площі земельних ділянок не витребуваних та не успадкованих паїв, переданих Будильською сільською радою в оренду ТОВ «Будильське» і ПАТ «Лебідь» площею 41,3932 га і 221,909 га.

13 травня 2017 року листом секретаря Будильської сільської ради Лебединського району Сюсюрченко О.В. № 02-20/475 ОСОБА_2 надано відповідь на заяву №167 від 19 квітня 2017 року (а.с.4, зі зворотнього), з якої вбачається, що відповідь на п.2 не містить обґрунтування, а п.3 містить цитати Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних», «Про інформацію».

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване ст. 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Так, закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено, насамперед, Законами України "Про звернення громадян", "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про інформацію", право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про звернення громадян", під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Частиною третьою статті 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань);

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

У відповідності до вимог ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 №167 від 19.04.2017 року (а.с.4), останній просив надати копії його заяв та повідомити про певні обставини, зокрема, у п. 2 просив повідомити чи приймала участь відповідач у розгляді його заяв №170 та №192, а в п. 3 просив повідомити, чи є конфіденційною інформація про прізвища імена та по батькові фізичних осіб, які отримали у власність чи користування земельні ділянки на території Будильської сільської ради та про площу цих земельних ділянок, в тому числі прізвища, імена та по батькові громадян та площі земельних ділянок не витребуваних та не успадкованих паїв, переданих Будильською сільською радою в оренду ТОВ «Будильське» і ПАТ «Лебідь» площею 41,3932 га і 221,909 га.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане звернення позивача є таким, що не потребує додаткового вивчення, у зв'язку з чим підлягало вирішенню у п'ятнадцятиденний строк.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем порушено строк розгляду звернення ОСОБА_2, передбачений ст. 20 Закону України "Про звернення громадян".

Крім того, проаналізувавши відповідь секретаря Будильської сільської ради Лебединського району Сюсюрченко О.В. від 13.05.2017 року № 02-20/475 на заяву ОСОБА_2 від 19.04.2017 року, колегія суддів зазначає, що, в порушення вимог Законів України "Про звернення громадян", "Про інформацію", позивачу не надано відповідь щодо всіх порушених у зверненні питань.

Так, відповідь на заяву позивача, а саме п.2 поставлених вимог, не містить обґрунтування, а п.3 - фактично складається з посилань на статті Законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних», «Про інформацію», що не відповідає вимогам ст.ст. 18,19 Закону України «Про звернення громадян».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідь Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко О.В. від 13.05.2017 року на заяву ОСОБА_2 від 19.04.2017 року про отримання інформації надана з порушення норм Закону України «Про звернення громадян», а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, надаючи відповідь від 13 травня 2017 року № 02-20/475 ОСОБА_2 діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Лебединського районного суду Сумської області від 10.07.2017 року по справі № 580/865/17 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко О.В. колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, не впливають на вирішення справи по суті та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни залишити без задоволення.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 10.07.2017р. по справі № 580/865/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2017 р.