Справа № 817/1196/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
03 жовтня 2017 р.Р і в н е 817/1196/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Карасюк Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_2

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату грошової допомоги при звільненні

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій", зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" з урахуванням раніше виплаченої суми.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, пояснили суду на їх обґрунтування, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні не була включена сума грошової винагороди, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" №889 від 22.09.2010. Позивач та його представник вважають, що вказана грошова винагорода повинна включатися до складу грошового забезпечення військовослужбовців, виходячи з розміру якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні, оскільки така винагорода має щомісячний, постійний характер. Позивач і його представник вважають безпідставними покликання представника відповідача на Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, яка лише визначає порядок виплати військовослужбовцям грошової допомоги при звільненні та не встановлює чи повинна враховуватись при її обрахунку суми виплаченої грошової винагороди. Також позивач і його представник наголошують на неможливості застосування до спірних правовідносин висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові від 03.03.2015 по справі №21-32а15, який містить посилання на Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 15.11.2010 №595, яка втратила чинність.

З огляду на це, просили адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що статтями 3,4 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі звільнення з військової служби у визначених законом випадків виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50% місячного грошового забезпечення. Водночас, представник відповідача зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" встановлено виплату військовослужбовцям грошової винагороди. На виконання Постанови прийнято Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 №550, у пункті 3 якої вказано, що така винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні. Представник відповідача покликається на постанову Верховного Суду України від 03.03.2015 по справі №21-32а15, яку вважає обов`язковою для застосування при розгляді і вирішенні адміністративної справи. Також представник відповідача наголошує, що не включення будь-яких винагород до складу місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні військовослужбовця зі служби, передбачено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260.

З огляду на це, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з`ясувавши обставини, покладені в основу заяви, в їх сукупності, на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що пунктом 30 наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України Муженка В.М. від 28.04.2017 №161 підполковника ОСОБА_2 , начальника штабу - першого заступника начальника 107 центру дорожнього забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с. 9).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_3 від 05.05.2017 №106 підполковника ОСОБА_2 , начальника штабу - першого заступника начальника 107 центру дорожнього забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України з 05.05.2017 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з виплатою, серед іншого, одноразової грошової допомоги по звільненню, передбаченої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 30 календарних років військової служби (а.с. 10).

Розмір виплаченої ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби склав 122823,00 грн. що підтверджується грошовим атестатом серії ЗУ №204633 (а.с. 12).

З листа Військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2017 №785 вбачається, шо до розрахунку виплаченої ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги при звільненні увійшли: оклад за військовим званням - 130,00 грн.; посадовий оклад - 1164,00 грн.; надбавка за вислугу років - 517,60 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 905,80 грн.; таємність - 232,80 грн.; премія - 5238,00 грн. (а.с. 11).

Разом з тим, згідно наданої відповідачем на запит позивача інформації про нарахування грошового забезпечення (з відображенням його складових видів) за 24 останні місяці військової служби з врахуванням вихідної допомоги, та одноразових видів грошового забезпечення відповідно до чинного законодавства, викладеної у листі від 24.07.2017 №933, за вказаний період ОСОБА_2 виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 2398,68 грн./міс. (а.с. 14-15).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон України №2011-XII), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 9 Закону України №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №1294 від 07.11.2007, яка набрала чинності 01.01.2008 (далі - Постанова №1294), визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови №1294 встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" №889 від 22.09.2010, яка набрала чинності 02.10.2010 (далі - Постанова №889), установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1)військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2)військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

За змістом пункту 2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

У свою чергу, на виконання Постанови №889 Наказом Міністерства оборони України №550 від 24.10.2016 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2016 за №1470/29600, яка набрала чинності 16.12.2016 (далі - Інструкція №550).

Інструкція №550 визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Відповідно до п. 3 Інструкції №550, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Отже, пункт 3 Інструкції №550 містить перелік складових грошового забезпечення, з якого має обраховуватися і виплачуватися винагорода, та який за обсягом є меншим за перелік складових грошового забезпечення, визначений частиною 2 статті 9 Закону України №2011-XII.

Згідно з п. 5 Інструкції №550, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

При цьому, пунктом 8 Інструкції №550 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік (пункт 9 Інструкції №550).

Пунктом 10 Інструкції №550 визначено, що командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.

Аналогічні норми містилися і в наказі Міністерства оборони України "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України" №595 від 15.11.2010, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 29.11.2010 за №1194/18489, що був чинним до 16.12.2016, тобто, до затвердження Інструкції №550 (далі - Інструкція №595).

Крім того, відповідно до п. 38.6. Наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" №260 від 11.06.2008, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329 (далі - Інструкція №260), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються, зокрема, звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Згідно з пунктом 38.1. Інструкції №260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновків, що винагорода, встановлена Постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога при звільненні за станом здоров`я на підставі частини 2 статті 15 Закону України №2011-ХІІ.

Така винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, оскільки виплачується лише тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові та лише тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати, та лише на підставі наказу командира (начальника). Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Верховним Судом України неодноразово тлумачилося розуміння положень Постанови №889, зокрема, у рішеннях від 15.10.2013 по справі № 21-368а13, від 04.11.2014 по справі №21-473а14 та від 03.03.2015 по справі № 21-32а15, висновки яких є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, в порядку статті 244-2 КАС України.

В силу вимог частини 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Суд відхиляє посилання позивача на правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 20.10.2015 у справі №21-2942а15, з огляду на те, що спір, який вирішувався судом в межах даної справи, стосувався невключення грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, до довідки для обчислення пенсії, а не до одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведені обставини та з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, заявлені позовні вимоги не знаходять свого підтвердження і в їх задоволенні суд відмовляє.

Судовий збір на користь сторін не присуджується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позивачу - ОСОБА_2 в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.