Справа № 182/2004/17(2-а/0182/314/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2017 рокусправа № 182/2004/17(2-а/0182/314/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі №182/2004/17(2-а/0182/314/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобовязати відповідача зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період його роботи у Нікопольському АТП 03112 з 26 жовтня 1982 року по 04 серпня 1991 року, призначити і виплачувати пенсію з 23 січня 2017 року.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, відмовивши у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про протиправність дій відповідача, оскільки в наданих позивачем документах відсутня будь-яка інформація про роботу позивача на посаді водія саме міського пасажирського транспорту, у зв'язку з чим неможливо визначити право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При зверненні надав копію трудової книжки, довідку від 12.07.2005 року №40, уточнюючу особливий характер праці чи умови праці, архівні довідки №1322, №1323 від 04.11.2016 року та інші документи. Листом №3656/05/10 від 21.03.2017 року Нікопольським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повідомлено позивача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки довідка від 12.07.2005 року №40, підтверджуюча пільговий характер роботи на ВАТ «Нікопольське автотранспортне підприємство», видана ліквідатором в той час як підприємство є діючим, а тому не може бути врахована при визначенні права на пільгову пенсію.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт роботи ОСОБА_1 на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії, підтверджено наданими документами, отже позивач має право на призначення пільгової пенсії відповідно до п. «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час звернення із заявою про призначення пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних вимог Закону Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

За змістом пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки БТ-1 №6800865 позивача, з 03.09.1982 року він був прийнятий слюсарем по ремонту автомобілів третього розряду; з 26.10.1982 року - переведений водієм автобусу третього класу; з 04.08.1991 року - звільнений за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України.

В архівній довідці №1322 від 04.11.2016 року, виданій архівним відділом виконавчим комітетом Нікопольської міської ради містяться витяги з наказів та особової картки відносно роботи ОСОБА_1

Згідно з пунктом 4.1 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року за № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5 - річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право на протязі цього періоду повинно бути підтверджено результатами атестації.

У спірний період з 26.10.1982 року по 04.08.1991 року проведення атестації законодавством не вимагалось.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку, що право позивача на пільгове пенсійне забезпечення підтверджене записами трудової книжки, іншими наданими доказами, а тому відповідач неправомірно відмовив йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена постанова суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року у справі №182/2004/17(2-а/0182/314/2017) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук