Справа № 348/1972/17
Суддя: Міськевич О.Я.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1972/17

13 жовтня 2017 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій, в якому проситьвизнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області протиправними в частині встановлення їй щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою у Київському державному університеті імені Т.Г.Шевченка з 01.09.1986 р. по 30.06.1991 р., а також щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та не врахування при проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку отримувану нею щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат. А також просить зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Київському державному університеті імені Т.Г.Шевченка з 01.09.1986 р. по 30.06.1991 р., що складає 2 роки 5 місяців та починаючи з 19.09.2017 року нараховувати та виплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI) в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та зобов`язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проводити нарахування та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 19.09.2017 року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» та з врахуванням виплати допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. При проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку просить врахувати отримувані нею щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року вона навчалася на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка. З 16.03.1994 року по 18.09.2017 року працювала суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Рішенням Вищої ради правосуддя № 2762/0/15-17 від 12.09.2017 року її звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку та 18.09.2017 року наказом в.о. голови суду №02-03/173 було відраховано зі штату суду на підставі вказаного рішення Вищої ради правосуддя.

З 19.09.2017 року відповідачем їй призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, виходячи із стажу 23 роки 6 місяців і 4 дні та без нарахування до розміру довічного грошового утримання 20 % надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського. Також при призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання відповідачем не враховано виплату допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного утримання, вона звернулася із відповідною заявою до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Проте, листом відповідача за № 338/13-15 від 29.09.2017 р. з приводу зарахування до стажу судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Київському державному університеті ім. Т.Г.Шевченка та доплати в розмірі 20 % як жителю гірського населеного пункту відповідно до Закону України „Про статус гірських населених пунктів" Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та врахування виплати допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу надана відповідь з посиланням на те, що згідно із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ з 28.03.2015 р. набрала чинності нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де згідно ст. 135 цього Закону передбачено перелік робіт, що зараховується до стажу роботи судді. Зарахування іншої діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку, а саме періоду навчання, не передбачено. Також вважають, що підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті немає, оскільки їй призначено щомісячне грошове утримання.

Вважає дії відповідача протиправними оскільки відповідно до вимог ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. з урахуванням рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. Відповідачем не було враховано при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання вказаний стаж навчання. Також зазначає, що вона проживає постійно в м.Надвірна Івано-Франківської області, має статус особи, що проживає на території гірського населеного пункту, а, отже, має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», зокрема, на збільшення грошового утримання на 20 відсотків.

Заначає, що згідно ст. 136 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Враховуючи, що на зазначену матеріальну допомогу на оздоровлення нараховувалися внески по соціальному страхуванню та відповідні відрахування до ПФУ України, тому зазначена матеріальна допомога на оздоровлення повинна братися для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Однак, відповідачем при призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу не було враховано. Просить задоволити позов в повному об'ємі.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 02.10.2017р. у справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області вбачається, що позивач перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці з 19 вересня 2017 року відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Зазначає що позивачу призначено довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". З 28 березня 2015 року набрала чинності нова редакція Закону України "Про судоустрій і статус суддів", стаття 135 якого зазначає, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної коміїсії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Зарахування іншої діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку, Законом не передбачено.

Підвищення ж у вигляді 20% за проживання у гірському населеному пункті, не може мати місце в даному випадку, оскільки довічне грошове утримання судді не включено у перелік соціальних виплат передбачених ст.6 Закону №56/95-ВР до яких воно може застосовуватись. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року навчалася на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка (а.с. 13).

Як вбачається із запису копії трудової книжки, позивач 01.09.1986 р. була зарахована студенткою першого курсу юридичного факультету Київського державного університету ім. Т.Г.Шевченка згідно з наказом № 824 від 21.08.1986 р. Наказом № 817-33 від 25.06.1991 р. вона відрахована з числа студентів університету з підстав закінчення навчання (а.с. 7-9).

19.01.2012 року позивач отримала посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, що дає їй право на отримання пільг передбачених Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (а.с. 12).

З 16.03.1994 року по 18.09.2017 року позивач працювала суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №2762/0/15-17 від 12.09.2017 року позивача звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. 18.09.2017 року наказом в.о. голови суду № 02-03/173 позивача було відраховано зі штату суду на підставі вказаного рішення Вищої ради правосуддя, що також підтверджується світлокопією трудової книжки. (а.с. 7-9, 15-16).

З 19.09.2017 року відповідачем позивачу призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, виходячи із стажу 23 роки 6 місяців і 4 дні.(а.с. 17).

Відповідно до ст. 136 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» позивачу як судді надавалась щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, що підтверджується наказом голови Надвірнянського районного суду від 19.05.2017 року №02-05/77 «Про відпустку судді ОСОБА_1.» відповідно до якого позивачу було надано щорічну основну відпустку з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Крім того виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу в сумі 16000 грн. підтверджуться архівною відомістю № 212 з січня місяця 2017 року по вересень місяць 2017 року виданою ТУ ДСАУ в Івано-Франківській області (а.с. 28-29).

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного грошового утримання позивач звернулась до ОУПФ із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, а також провести доплату у розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту та врахування виплати допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу при проведенні розрахунку та визначенні середньомісячного заробітку.

Проте, листом відповідача за № 338/13-15 від 29.09.2017 р. з приводу зарахування до стажу судді половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у Київському державному університеті ім. Т.Г.Шевченка та доплату в розмірі 20 % як жителю гірського населеного пункту відповідно до Закону України „Про статус гірських населених пунктів" Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та врахування виплати допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу було відмовлено у задоволенні заяви позивача та надана відповідь з посиланням на те, що згідно із Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ з 28.03.2015 р. набрала чинності нова редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де згідно ст. 135 цього Закону передбачено перелік робіт, що зараховується до стажу роботи судді. Зарахування іншої діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку, а саме періоду навчання, не передбачено. Також вважають, що підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті немає, оскільки позивачу призначено щомісячне грошове утримання (а.с. 17).

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI (чинної на час виникнення спірних правовідносин) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст. 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону №2453-VI (в редакції, Закону №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону №2453-VI (в редакції, від 07.07.2010) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом №2453-VI від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті).

Положеннями пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Відтак, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті в Університеті (з 25.08.1980 р. по 27.06.1985 р.), що становить 2 роки 5 місяців та 1 день, з урахування врахованого відповідачем суддівського стажу 23 роки 4 місяці та 3 дні, що у загальному складає - 25 років 9 місяців та 4 дні та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати судді.

На правильність правових висновків суду вказує і чинна на сьогодні норма пп.«з» п.33 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» на підставі якої п.34 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом такого змісту «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Посилання відповідача про те, що позивач позбавлена підвищення у зв'язку із наданням їй статусу особи, що проживає у гірських населених пунктах, з підстав що таке підвищення не входить в склад довічного грошового утримання судді, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №56/95-ВР статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Положеннями ч. 2 ст. 6 цього ж Закону передбачено, що розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Копією посвідчення від 19.01.2012 р. серії НОМЕР_1, підтверджується, те що позивч ОСОБА_1 відноситься до особи, що постійно проживає у населеному пункті, якому надано статус гірського та має право на гарантії і пільги встановлені Законом №56/95-ВР. (а.с. 12).

Право на нарахування підвищення у розмірі 20% до довічного грошового утримання судді позивач набула 19.09.2017 року з моменту звернення до відповідача з заявою про призначення довічного грошового утримання.

Згідно ст. 136 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

На зазначену матеріальну допомогу на оздоровлення нараховувалися внески по соціальному страхуванню та відповідні відрахування до ПФУ України, а тому зазначена матеріальна допомога на оздоровлення повинна братися для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За змістом статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Тому дії відповідача щодо відмови врахувати виплату допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання є протиправними.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії відповідача є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 640 грн.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 55, 64 Конституції України, ст.ст. 48, 141, п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI, п. 25 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, ст.ст. 5, 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», ст.ст. 2, 6, 11, 71 КАС України, керуючись ст.ст. 94, 159, 162, 183-2, КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій - задовольнити.

Визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області протиправними в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування половини строку навчання за денною формою у Київському державному університеті імені Т.Г.Шевченка (далі - Університет) з 01.09.1986 р. по 30.06.1991 р., а також щодо відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та не врахування при проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку отримуваних щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат.;

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Київському державному університеті імені Т.Г.Шевченка з 01.09.1986 по 30.06.1991, що складає 2 роки 5 місяців та починаючи з 19.09.2017 року нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI) в розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

Зобов`язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 19.09.2017 року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» та з врахуванням виплати допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

При проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку врахувати отримувану ОСОБА_1щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат.

Стягнути з Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської на користь ОСОБА_1640 грн. 00 коп. сплачених судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львіського апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківсської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Міськевич О.Я.