Справа № 821/866/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/866/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 13 травня 2017 року № 53931941 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 09 листопада 2015 року №2/202/4081/2014.

В обґрунтування позову зазначено дві підстави, які позбавляли права державного виконавця для прийняття такого рішення:

- станом на 31 січня 2017 року боржником добровільно виконаний виконавчий

документ, шляхом внесення грошових коштів в сумі 46 073,31 грн. в касу ПАТ «КБ «Приват Банк», а тому примусове виконання з боку виконавчої служби не здійснювалося;

- постанова про стягнення виконавчого збору від 09 листопада 2015 року

№2/202/4081/2014, на підставі якої прийнята спірна постанова, є незаконною, оскільки виконавче провадження щодо виконання рішення суду було відкрито 26 листопада 2015 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також клопотання апелянта про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 п.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена, з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що, на підставі виконавчого листа №2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Херсонської області 26 листопада 2015 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу в сумі 108 917,73 грн. Строк для самостійного виконання встановлено до 03 грудня 2015 року (а.с.6).

Пунктом 3 зазначеної постанови встановлено, що у разі невиконання постанови в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору у розмірі 10 891,71 грн. та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій 101,32 грн.

16 березня 2017 року від ПАТ «КБ «Приват Банк» Білозерському РВ ДВС ГУЮ у Херсонській області надійшла заява, якою повідомлено про виконання виконавчого листа №2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року в повному обсязі (а.с.22).

27 березня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

13 травня 2017 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 732,05 грн. (а.с.4).

Як вбачається з даного документа підставою для відкриття виконавчого провадження стала постанова № 2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року про стягнення виконавчого збору.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що такої постанови про стягнення виконавчого збору за № 2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року не існує.

Із заперечень відповідача на позовну заяву слідує, що така постанова про стягнення виконавчого збору була прийнята не 09 листопада 2015 року, а 27 березня 2017 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець, приймаючи спірну постанову, діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, не відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли в даній справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону № 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч.1 ст.27 вказаного Закону).

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404 постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом.

Стаття 4 Закону № 1404 передбачає вимоги до виконавчого документа.

Так, п.п. 1, 2 ч.1 даної статті передбачають, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Частина 5 даної статті Закону № 1404 передбачає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, необхідною умовою для відкриття виконавчого провадження є наявність виконавчого документа.

У даному випадку це постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору за № 2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи постанова про стягнення виконавчого збору за № 2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року не може існувати, оскільки 26 листопада 2015 року було тільки відкрито виконавче провадження № 50348570, що підтверджується відповідною постановою (а.с.6), а 27 березня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Тобто, відповідно до ч.3 ст.40 Закону № 1404 постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору могла бути винесена не раніше 27 березня 2017 року.

В позовній заяві та в суді першої інстанції позивач наполягав на тому, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята на підставі виконавчого документа, який не існує. Проте, ані суд першої інстанції, ані відповідач жодним чином не відреагували на даний довід позивача.

Лише на стадії апеляційного провадження відповідач прийняв постанову про виправлення помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13 травня 2017 року. Така постанова була прийнята відповідачем 12 вересня 2017 року.

Однак, суд апеляційної інстанції не може прийняти даний доказ беручи до уваги ч.2 ст.195 КАС України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції.

Враховуючи, що позивач акцентував увагу на вказаній помилці і побудував на цьому свій захист від протиправних дій державного виконавця, суд апеляційної інстанції не бере до уваги наданий відповідачем доказ.

Між тим, це не позбавляє права суб'єкта владних повноважень прийняти нову постанову про відкриття виконавчого провадження з правильним зазначенням реквізитів виконавчого документа.

Таким чином, підсумовуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про правомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53931941 від 13 травня 2017 року на підставі постанови про стягнення виконавчого збору за № 2/202/4081/2014 від 09 листопада 2015 року.

Виходячи з того, що суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та не дав їм належної правової оцінки, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції повинна бути скасована з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 53931941 від 13 травня 2017 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова