Справа № 348/1973/17
Суддя: Міськевич О.Я.
Дата ухвалення: 2017-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/1973/17

13 жовтня 2017 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій, в якому просить поновити строк для звернення до адміністративного суду для визнання протиправними дії відповідача, який було пропущено з поважних причин; визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фондуУкраїни в Івано-Франківської області протиправними в частині відмови у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та неврахування при проведенні розрахунку і визначені середньомісячного заробітку отримуваних нею щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат, а також просить зобов`язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проводити нарахування та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 01.10.2017 року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» та з врахуванням виплати допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, а також при проведенні розрахунку і визначені середньомісячного заробітку врахувати з 29.09.2016 р. отримувану нею щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат, та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 22.06.1987 року по 20.09.2016 року працювала суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року її звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

20.09.2016 року наказом голови суду № 02-03/126 її було відраховано зі штату суду на підставі вказаної постанови ВР України.

З 21.09.2016 року відповідачем їй призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді з нарахування до розміру довічного грошового утримання 20 % надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Однак, 29.09.2017 року вона отримала повідомлення НадвірнянськогоУПФ України про відмову у нарахуванні доплати у розмірі 20%, як жителю гірського населеного пункту на підставі ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 01.10.2017 року.

Також при призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання відповідачем не враховано виплату допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного утримання, він звернувсялася із відповідною заявою до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Проте, листом відповідача за № 5939/03 від 29.09.2017 р. з приводу зарахування до стажу судді доплати в розмірі 20 % як жителю гірського населеного пункту відповідно до Закону України „Про статус гірських населених пунктів" Надвірнянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та врахування виплати допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу надана відповідь з посиланням на те, що згідно із ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні« від 15.02.1995р. не передбачено збільшення на 20 відсотків розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів. Тому вважають, що підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті немає, оскільки йому призначено щомісячне грошове утримання.

Вважає дії відповідача протиправними оскільки вона проживає постійно в м. Надвірна Івано-Франківської області, має статус особи, що проживає на території гірського населеного пункту, а, отже, має право на гарантії і пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», зокрема, на збільшення грошового утримання на 20 відсотків.

Зазначає, що згідно ст. 136 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Враховуючи, що на зазначену матеріальну допомогу на оздоровлення нараховувалися внески по соціальному страхуванню та відповідні відрахування до ПФУ України, тому зазначена матеріальна допомога на оздоровлення повинна братися для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Однак, відповідачем при призначенні їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу не було враховано. Просить задоволити позов в повному об'ємі.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 02.10.2017р. у справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу у передбаченому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

З письмових заперечень представника Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області вбачається, що позивач перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці з 21.09.2016р. відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Зазначає що позивачу помилково при призначенні та перерахунку щомісячного довічного грошового утриманння судді до основного розміру помилково проводилась підвищення за проживання у гірському населеному пункті. Підвищення у вигляді 20% за проживання у гірському населеному пункті, не може мати місце в даному випадку, оскільки довічне грошове утримання судді не включено у перелік соціальних виплат передбачених ст.6 Закону № 56/95-ВР до яких воно може застосовуватись. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 22.06.1987 року по 20.09.2016 року працювала суддею Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року її звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 6-8, 12-13).

20.09.2016 року наказом голови суду № 02-03/126 її було відраховано зі штату суду на підставі вказаної Постанови ВР України (а.с. 14).

З 21.09.2016 року відповідачем позивачу призначено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді з нарахування до розміру довічного грошового утримання 20 % надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського.

Судом встановлено, що позивач постійно проживає в м. Надвірна Івано-Франківської області. 19.01.2012 року вона отримала посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту, що дає право на отримання пільг передбачених Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (а.с. 11).

При призначенні щомісячного довічного грошового утримання позивачу нараховувалось доплати у розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту.

Однак, 29.09.2017 року позивач отримала повідомлення Надвірнянського УПФ України про відмову у нарахуванні доплати у розмірі 20%, як жителю гірського населеного пункту на підставі ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» з 01.10.2017 року (а.с. 15).

Також при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання відповідачем не враховано виплату допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Відповідно до ст. 136 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» позивачу як судді надавалась щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, що підтверджується наказом голови Надвірнянського районного суду від 17.06.2016 року №02-05/71 «Про відпустку судді ОСОБА_1.», відповідно до якого позивачу було надано щорічну основну відпустку з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Крім того виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу в сумі 14500 грн. підтверджуться архівною відомістю №681 з січня місяця 2016 року по грудень місяць 2016 року виданою ТУ ДСАУ в Івано-Франківській області (а.с. 26-27).

Не погоджуючись із розміром щомісячного довічного грошового утримання позивач звернулась до ОУПФ із заявою провести доплату у розмірі 20% як жителю гірського населеного пункту та врахування виплати допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу при проведенні розрахунку та визначенні середньомісячного заробітку.

Проте, листом відповідача за № 5938/03 від 29.09.2017р. з приводу доплати в розмірі 20 % як жителю гірського населеного пункту відповідно до Закону України „Про статус гірських населених пунктів" Надвірнянським об»єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та врахування виплати допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу було відмовлено у задоволенні заяви позивача та надана відповідь з посиланням на те, що згідно із ст. 6 Закону України « Про статус гірських населених пунктів в Україні« від 15.02.1995р. не передбачено збільшення на 20 відсотків розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів та зазначено, що виплата при призначенні та перерахунку щомісячного довічного грошового утриманння судді до основного розміру помилково проводилась підвищення за проживання у гірському населеному пункті.

Тому вважають, що підстав для виплати підвищення за проживання в гірському населеному пункті немає, оскільки йому призначено щомісячне грошове утримання. (а.с. 15).

Частиною 1 ст.126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI (чинної на час виникнення спірних правовідносин) незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону № 2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону № 2453-VI (в редакції Закону № 192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону №2453-VI (в редакції, від 07.07.2010) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці це особлива форма соціального забезпечення судді, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Умови і порядок його виплати визначені Законом.

Посилання відповідача про те, що позивач позбавлений підвищення у зв'язку із наданням йому статусу особи, що проживає у гірських населених пунктах, з підстав що таке підвищення не входить в склад довічного грошового утримання судді, є безпідставними, з огляду на таке.

Згідно постанови КМ України № 647 від 11.08.1995 року «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських», м. Надвірна Івано-Франівської області надано статус гірського.

Стаття 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» передбачає, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку видів державної матеріальної допомоги, які підлягають збільшенню на 20 відсотків. У цій нормі не приведено також переліку будь-яких виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету України, збільшення яких на зазначені 20 відсотків не допускається.

Таким чином, суд прийшов до висновку , що усі державні пенсії, стипендії, інші види державної матеріальної допомоги, у тому числі і щомісячне довічне грошове утримання суддів, для осіб, які проживають на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підлягають збільшенню на 20 відсотків.

Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Копією посвідчення від 19.01.2012р. серії НОМЕР_1 підтверджується, те що позивач ОСОБА_1. відноситься до особи, що постійно проживає у населеному пункті, якому надано статус гірського та має право на гарантії і пільги встановлені Законом №56/95-ВР (а.с. 11).

Право на нарахування підвищення у розмірі 20% до довічного грошового утримання судді позивач набула 21.09.2016 року з моменту звернення до відповідача з заявою про призначення довічного грошового утримання. Враховуючи , що позивачу припинили таку виплату з 01.10.2017р., то такі дії відповідача є протиправними і позовні вимоги позивача є підставними.

Згідно ст.136 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

На зазначену матеріальну допомогу на оздоровлення нараховувалися внески по соціальному страхуванню та відповідні відрахування до ПФУ України, а тому зазначена матеріальна допомога на оздоровлення повинна братися для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За змістом статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Тому дії відповідача щодо відмови врахувати виплату допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 29.09.2016року є протиправними .

Статтею 99 ч.2 КАС України передбачено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 102 ч. 1 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд прийшов до висновку про поновлення строку звернення до суду за захистом порушенного права в частині неврахування при проведенні розрахунку і визначені середньомісячного заробітку отримуваних нею щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат, оскільки позивачем доведено поважні причини пропуску строку.

Враховуючи наведені обстави суд прийшов до висновку, що дії відповідача є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збіб в сумі 640 грн.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 55, 64 Конституції України, ст.ст. 48, 141, п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI, п. 25 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, ст.ст. 5, 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», ст.ст. 2, 6, 11, 71 КАС України, керуючись ст.ст. 94, 159, 162, 183-2 КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання відповідача до вчинення певних дій - задовольнити.

Поновити строк для звернення до адміністративного суду про визнання протиправними дії відповідача, який було пропущено з поважних причин.

Визнати дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фондуУкраїни в Івано-Франківської області протиправними в частині відмови ОСОБА_1 у нарахуванні до розміру довічного грошового утримання 20% надбавки, як особі, що проживає у населеному пункті, що має статус гірського та неврахування при проведенні розрахунку і визначені середньомісячного заробітку отримуваних нею щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат.

Зобов`язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проводити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в збільшеному на 20 % розмірі, як жителю населеного пункту, що має статус гірського, починаючи з 01.10.2017року відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» та з врахуванням виплати допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

При проведенні розрахунку і визначенні середньомісячного заробітку врахувати з 29.09.2016 року отримувану ОСОБА_1 щорічно, як матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу на час отримання таких виплат.

Стягнути з Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської на користь ОСОБА_1 640 грн.00коп. сплачених судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, але якщо апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Міськевич О.Я.