Справа № 211/3848/17
Суддя: Ткаченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/3848/17
Провадження № 2-а/211/213/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 жовтня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: С.В. Ткаченко, при секретарі : Л.В. Польчик, за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Кірюшкіної Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій суб»єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій суб»єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якій просить визнати протиправними та дискримінаційними дії Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1. Зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплатити заборгованість за період, починаючи з 01 травня 2017 року. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплатити позивачеві пенсію в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3, виданого 16.07.2001 Краснодонським РВ УМВС України в Луганській області.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_4, виданого 01.10.2008 Краснодонським УПФУ Луганської області, позивач є пенсіонером (пенсійна справа № НОМЕР_4) і з 16.09.2008 йому призначено пенсію за віком, яка є основним джерелом його існування.

З 01 08 2014 року ОСОБА_1, перебуває на обліку в Криворізькому південному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, та до 01.05.2017 отримував пенсію за віком на поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий в АТ "Ощадбанк" .

Позивач належить до категорії внутрішньо переміщених осіб, як особа, що перемістилася з тимчасово окупованої території, де проживав в АДРЕСА_1, до м. Кривий Ріг з метою уникнення негативних наслідків тимчасової окупації.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується виданою повторно довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 680628. Попередню довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, строк дії якої необмежено, вилучено Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадяни пенсійного віку, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою КМУ від 5 листопада 2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

У зв'язку із виїздом до міста Донецьк терміном на 60 діб через сімейні обставини (погіршання стану здоров'я дружини - ОСОБА_5 30.01.2017 на адресу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради Позивачем направлено відповідну заяву.

Через смерть ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, позивач був вимушений затриматись в м. Донецьк для організації похорон своєї дружини.

Однак, внаслідок душевних хвилювань через смерть своєї дружини, позивач зазнав стрімкого погіршення здоров'я та в період з 10.04.2017 р. по 05.05.2017р. знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Краснодонської центральної міської багатопрофільної лікарні з діагнозом екстрасистематична аритмія та гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.05.2017 року.

Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 21.06.2017 № 1476/Ш-109;1495/Ш-109 до Криворізького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області надійшла інформація структурного підрозділу соціального захисту населення про відсутність реєстрації позивача в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, у зв'язку із чим з травня 2017 року виплату пенсії було призупинено.

З відповіді Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 07.08.2017 № Ш-174 вбачається, що виплату пенсії позивачу було припинено з 01.05.2017 по причині скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

За змістом відповіді Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 27.07.2017 № 6/15-75 03.04.2017 р. було встановлено факт відсутності позивача за фактичним місцем проживання/перебування, про що було складено відповідний акт, а довідка ВПО - скасована.

Таким чином, призупинення виплати пенсії позивачу з травня 2017 року на порушення вимог ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи через його відсутність за фактичним місцем проживання/перебування, за відсутності законодавчо встановлених підстав та без прийняття відповідного рішення, є дискримінацією за ознакою місця проживання та грубо порушує права позивача на соціальний захист, пенсійне забезпечення та свободу пересування на території України, що гарантуються Конституцією України, закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї.

Посилання відповідача на відсутність ОСОБА_1 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та скасування довідки ВПО не є відповідним рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач вважає, що його права грубо порушені, а тому звернувся за захистом порушеного права до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення відповідно позову, просив задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення відповідно позову, вказав, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (преамбула Закону).Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.За вимогами ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії припиняється виключно за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.Проте, рішення Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення пенсії ОСОБА_1 не має взагалі. Ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" містить виключні підстави припинення виплати пенсії, а такої підстави для припинення виплати пенсії як тимчасове залишення особою місця свого проживання чи скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, Законом не передбачено. Призупинення виплати пенсії позивачу з травня 2017 року на порушення вимог ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи через його відсутність за фактичним місцем проживання/перебування, за відсутності законодавчо встановлених підстав та без прийняття відповідного рішення, є дискримінацією за ознакою місця проживання та грубо порушує права позивача на соціальний захист, пенсійне забезпечення та свободу пересування на території України, що гарантуються Конституцією України, закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї.

Представник відповідача Криворізького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області Кірюшкіна Г.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення відповідно письмових заперечень, в яких зазначено, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 01 серпня 2014 року як внутрішньо переміщена особа. Та в період з 01.08.2014 року по 30.04.2017 року отримував пенсію за віком. 11.04.2017 року довідка № від 04.12.2014 року внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 була скасована, скасування довідки позивачем не оскаржено. Згідно п.п.4 п. 12 та п. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року N 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Відповідно до ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 року N 170б-УІІ, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Згідно п.п. 3 п. 1 ст. 12 Закону, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну даних про внутрішньо переміщених осіб є, зокрема, повернення до покинутого місця постійного проживання. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту З частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. Управлінням припинено виплату пенсії на підставі протоколу від 11.04.2017 року №41 , відповідач самостійно не приймає рішення щодо припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам , а тільки виключно на підставі рішення комісії. І оскільки позивачеві припинені виплати пенсії згідно рішення комісії від 11.04.2017 року № 41, то в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3, виданого 16.07.2001 Краснодонським РВ УМВС України в Луганській області. (а.с. 19).

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_4, виданого 01.10.2008 Краснодонським УПФУ Луганської області, позивач є пенсіонером (пенсійна справа № НОМЕР_4) і з 16.09.2008 йому призначено пенсію за віком, яка є основним джерелом його існування. (а.с. 12).

З 2014 року ОСОБА_1, перебуває на обліку в Криворізькому південному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, та до 01.05.2017 року отримував пенсію за віком на поточний рахунок НОМЕР_2, відкритий в АТ "Ощадбанк" .

Позивач належить до категорії внутрішньо переміщених осіб, як особа, що перемістилася з тимчасово окупованої території, де проживала в АДРЕСА_1, до м. Кривий Ріг з метою уникнення негативних наслідків тимчасової окупації.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується виданою повторно довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 680628. (а.с. 13).

Попередню довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, строк дії якої необмежено, вилучено Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадяни пенсійного віку, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою КМУ від 5 листопада 2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509.

У зв'язку із виїздом до міста Донецьк терміном на 60 діб через сімейні обставини (погіршання стану здоров'я дружини - ОСОБА_5 30.01.2017 на адресу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради позивачем направлено відповідну заяву. (а.с. 11).

Через смерть ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, позивач був вимушений затриматись в м. Донецьк для організації похорон своєї дружини.

Однак, внаслідок душевних хвилювань через смерть своєї дружини, позивач зазнав стрімкого погіршення здоров'я та в період з 10.04.2017 по 05.05.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Краснодонської центральної міської багатопрофільної лікарні з діагнозом екстрасистематична аритмія та гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05.05.2017 року.

Згідно відповіді Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 21.06.2017 № 1476/Ш-109;1495/Ш-109 до Криворізького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області надійшла інформація структурного підрозділу соціального захисту населення про відсутність реєстрації позивача в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, у зв'язку із чим з травня 2017 року виплату пенсії було призупинено. (а.с. 16).

За змістом відповіді Управління праці та соціального захисту населення виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 27.07.2017 № 6/15-75 03.04.2017 р. було встановлено факт відсутності позивача за фактичним місцем проживання/перебування, про що було складено відповідний акт, а довідка ВПО - скасована. (а.с. 15).

З відповіді Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 07.08.2017 № Ш-174 вбачається, що виплату пенсії позивачу було припинено з 01.05.2017 р. по причині скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.(а.с. 14).

Згідно з Проколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 41 від 11.04.2017 року позивачеві ОСОБА_1 припинено соціальні виплати у зв»язку з скасуванням довідки внутрішнього переміщення особи. Рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 відсутнє.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (ч. 2 ст. 46 Конституції України) і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості (ст. 49 Конституції України). Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч. 1ст. 49 цього Закону.

Ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" містить виключні підстави припинення виплати пенсії, а такої підстави для припинення виплати пенсії, як тимчасове залишення особою місця свого проживання чи скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, законом не передбачено.

У ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що відмова у нарахуванні та виплаті, припинення виплати пенсії можлива лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення лише з підстав визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, 21 травня 2015року постановою Верховної Ради України N 462-VIII схвалена Заява Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобов'язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод" щодо відступу від окремих зобов'язань, визначених пунктом 3 ст. 2, ст.ст. 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст.ст. 5, 6, 8, та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Отже, на теперішній час Україна від зобов'язань, визначених ст.ст. 1,14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала.

Відповідно ч. 1-2 ст. 2 Протоколу N 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Ст. 24 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України),встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

За ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадянин України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсій страховий стаж.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи - житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Ч. 6 статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи пенсії право громадянина на призначення йому пенсії не може бути пов'язаним з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та рівні перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками місця проживання.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії дискримінації в Україні" дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користування правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та є обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Як свідчить аналіз практики Європейського суду, до майна належать, крім рухомих і нерухомих речей, також і право на пенсію (справа «Мюллер проти Австрії»).

У рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, ЄСПЛ зазначив, що право на отримання пенсії як таке - стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 8 липня 2004 року "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров'я" (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Отже, як Законом України "Про запобігання та протидії дискримінації в Україні", так і практикою ЄСПЛ встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях.

Таким чином, призупинення виплати пенсії Позивачу з травня 2017 року на порушення вимог ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи через його відсутність за фактичним місцем проживання/перебування, за відсутності законодавчо встановлених підстав та без прийняття відповідного рішення, є дискримінацією за ознакою місця проживання та грубо порушує права Позивача на соціальний захист, пенсійне забезпечення та свободу пересування на території України, що гарантуються Конституцією України, закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї.

Посилання відповідача на відсутність ОСОБА_1 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та скасування довідки ВПО не є відповідним рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" N 8 від 13 червня 2007 року роз'яснено, що відповідно до ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України, як актом прямої дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі за текстом - Закон), що розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону .

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За вимогами ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії припиняється виключно за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду, на що посилається й сам відповідач.

Проте, в своєму запереченні Відповідач не послався на відповідне рішення суду або рішення Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення пенсії ОСОБА_1, зазначаючи, що він такого рішення не приймав взагалі.

Ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" містить виключні підстави припинення виплати пенсії, а такої підстави для припинення виплати пенсії як тимчасове залишення особою місця свого проживання чи скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, Законом не передбачено.

Таким чином, посилання відповідача на Протокол засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО № 41 від 11.04.2017, за яким комісією вирішено припинити соціальні виплати позивачу у зв'язку з скасуванням довідки ВПО, не є відповідним рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, призупинення виплати пенсії Позивачу з травня 2017 року на порушення вимог ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи через його відсутність за фактичним місцем проживання/перебування, за відсутності законодавчо встановлених підстав та без прийняття відповідного рішення комісії, є грубим порушенням права позивача на соціальний захист, пенсійне забезпечення та свободу пересування на території України, що гарантуються Конституцією України, закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача.

Частиною другою статті 257 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, виконуються негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6 -11, 71, 94, 161, 163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та дискримінаційними дії Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов'язати Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплатити заборгованість за період, починаючи з 01 травня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Криворізького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: С. В. Ткаченко