Справа № 817/1246/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року 09 год. 20 хв. РівнеСправа № 817/1246/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 03 листопада 2017 року); представника відповідача - Форет М.С. (довіреність від 14 березня 2017 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.08.2016 №29944-13, відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 25000 грн.

Ухвалою судді від 28.08.2017 провадження в адміністративній справі відкрито, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, зазначив, що прийняте податкове повідомлення-рішення фіскального органу є протиправним, оскільки нарахування фіскальним органом транспортного податку в розмірі 25000 грн. безпідставне. Позивач вказує, що запровадження транспортного податку відбулося з 01.01.2015. З 2016 року законодавством змінено об'єкт оподаткування транспортного податку, а саме це легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Тому, на думку позивача, запровадження Оржівською сільською радою своїм рішенням від 29.06.2016 транспортного податку як місцевого з визначенням об'єкту оподаткування відповідно до статті 267 Податкового кодексу України, можливо лише з січня 2017 року. А автомобіль, власником якого є позивач, не підпадає під об'єкт оподаткування, встановлений рішенням органу місцевого самоврядування у 2016 році, оскільки його вартість складає 1020107,70 грн., яка є нижчою ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову. У судовому засіданні представник фіскального органу вказав, що прийняте податкове повідомлення-рішення є правомірним та обґрунтованим, оскільки з 01.01.2015 до Податкового кодексу України внесені зміни, відповідно до яких запроваджений новий податок - транспортний. Відповідач стверджує, що позивач є власником саме такого автомобіля, який підпадає під критерій визначення об'єкту оподаткування даного податку, оскільки у власності позивача перебуває автомобіль 2013 року випуску з об'ємом двигуна 3350 куб. см. Таким чином, фіскальний орган просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 12.10.2017 оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Toyota, модель Land Cruiser 200, 2013 року випуску з об'ємом двигуна 3350 куб.см., тип легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.8).

25.08.2016 Рівненською ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №29944-13, відповідно до якого ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 25000 грн. (а.с.7).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71-VIII), яким, шляхом викладення в новій редакції статті 267 ПК України, введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Приписи підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування, у відповідності до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу, є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому, згідно пункту 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Згідно з підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

З наведеного вбачається, що транспортний засіб позивача підпадає під визначення об'єкту оподаткування транспортним податком відповідно до статті 267 ПК України в редакції Закону № 71-VIII, тобто автомобіль ОСОБА_3 використовувався до 5 років (2013 року випуску) і має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (а саме, 3350 куб.см.).

В той же час, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII внесено зміни до статті 267 Податкового кодексу України. 01.01.2016 вказаний Закон набрав законної сили.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто понад 1033500,00 грн.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Також суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

З аналізу редакцій підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII та Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII, вбачається, зміна об'єкта транспортного податку.

Так, відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 середньоринкова вартість автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, 2014 року складає 1020107,70 грн., тобто транспортний засіб позивача не відповідає об'єкту оподаткування транспортним податком відповідно до статті 267 ПК України в редакції Закону України від 24.12. 2015 № 909-VIII.

Разом з тим, при вирішенні питання, чи є транспортний засіб позивача об'єктом оподаткування транспортним податком саме у 2016 році, суд виходить із наступних положень нормативно - правових актів.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 Податкового кодексу). Поміж тим, відповідно до пункту 9.4 статті 9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (підпункт 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, які визначено пунктом 7.1 статті 7 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до статті 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII, що діє з 01.01.2015), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з ПК України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, відповідно до пункту 8.3 статті 8 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також пунктом 24 частини 1 статті 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

Отже, Верховна Рада не може безпосередньо своїм рішенням запровадити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Так, відповідно до пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп.12.3.3 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом, відповідно до рішення Оржівської селищної ради Рівненського району від 28.01.2015 №644 з 01.01.2015 на території Оржівської селищної ради встановлений податок на майно в частині транспортного податку, об'єктом оподаткування якого є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

В той же час, відповідно до рішення Оржівської селищної ради Рівненського району «Про встановлення податку на майно» від 29.06.2016 № 148 транспортний податок у 2016 році справляється у розмірі та в порядку, встановленому статтею 267 Податкового кодексу України в редакції Закону від 24.12. 2015 № 909-VIII, тобто об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

При цьому, суд зазначає, що згідно з пунктом 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 статті 12 цього кодексу.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради за ПК України мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок ( і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, враховуючи викладене, 2015 рік - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період, при застосуванні рішення Оржівської селищної ради Рівненського району від 28.01.2015 №644 в частині транспортного податку, так як і 2016 рік - це плановий період, а 2017 рік - вже бюджетний період при застосуванні рішення Оржівської селищної ради Рівненського району від 29.06.2016 № 148.

Тобто, виходячи з наведених норм Кодексу, транспортний податок прийнятий в 2015 році, практично не може бути визнаний обов'язковим до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

Теж саме стосується і внесених змін Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII до статті 267 ПК України, які практично не можуть бути визнані обов'язковим до сплати в 2016 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2015 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

Крім того, суд зазначає, що основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу України повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Так, серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року (підпункт 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України).

Вказаний принцип має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Таким чином, з аналізу норм ПК України, а саме статті 4 (принципи податкового законодавства) та пункту 12.3 статті 12 (встановлення місцевих податків та зборів), суд дійшов висновку, що транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком в редакції статті 267 відповідно до Закону України від 24.12.2015 № 909-VIII та рішення Оржівської селищної ради Рівненського району «Про встановлення податку на майно» від 29.06.2016 № 148, оскільки вказані зміни можуть бути застосовані лише з 2017 року.

Враховуючи викладене, податковий орган встановлюючи факт, чи є транспортний засіб позивача об'єктом оподаткування транспортним податком в 2016 році, не повинен був визначати середньоринкову вартість автомобіля відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 якою затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля).

У той же час, підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України надалі встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

З аналізу підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України та обставин справи, суд дійшов висновку, що транспортний засіб позивача є об'єктом оподаткування в розумінні статті 267 ПК України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII та рішення Оржівської селищної ради Рівненського району від 28.01.2015 №644 (об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.) та за який має справлятися транспортний податок із застосуванням мінімальних ставок, що складає 25 000 грн. відповідно до пункту 267.4 статті 267 ПК України в редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII.

Таким чином, суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для скасування податкового повідомлення-рішення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 25.08.2016 №29944-13 прийнято податковим органом правомірно та не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська