Справа № 317/2491/17
Суддя: Сакоян Д. І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/317/95/2017
Справа № 317/2491/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кіяшко Дениса Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кіяшко Дениса Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Після неодноразових уточнень, позивач у позові від 07.09.2017 р. (а.с. 23-26) просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 396517 від 22.08.2017 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.08.2017 р. відносно нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Дану постанову вважає незаконною, оскільки постанову слід було виносити не на місці зупинки, а за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, що у свою чергу вплинуло на повноту, всебічність та об'єктивність розгляду, не дало позивачу змоги скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, інспектором поліції було порушено порядок, передбачений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

В судове засідання з'явився позивач ОСОБА_1, який позов підтримав, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Також позивач зазначив, що 22.08.2017 р. він рухався зі сторони вул. Верхньої у напрямку вул. Зелінського по вул. 40 років Радянської України (після перейменування - Незалежної України). В автомобілі був сам. Перед перехрестям зупинився з дотриманням ПДР на вул. 40 років Радянської України, де його чекав товариш Сергій. Приблизно за хвилину до зустрічі з Сергієм він розмовляв з ним по телефону. Він залишив ключі в автомобілі, а його товариш Сергій (прізвище та по батькові не пам'ятає), який хотів придбати цей автомобіль, сів в автомобіль і поїхав, щоб проїхатись коло. Куди саме він поїхав не знає, а позивач пішов до кав'ярні, де взяв собі кави. Сергія не було приблизно 5 хвилин, потім він повернувся, віддав ключі, і позивач пішов до автомобіля, оскільки йому слід було їхати до прокуратури. У цей час до нього підійшли поліцейські, сказали, що він розмовляв по телефону, а зараз його автомобіль стоїть з порушенням ПДР. Автомобіль у місці, де він стояв, залишив Сергій, а не він.

В судове засідання 04.10.2017 р. з'явився інспектор 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кіяшко Денис Іванович, який заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він з колегою здійснював патрулювання території, коли побачив, що водій автомобіля RENAULT тримав у руці щось схоже на мобільний телефон. Коли вони розминулись з автомобілем позивача, то вирішили розвернутись і поспілкуватись з водієм з цього приводу. Вони здійснили розворот, проїхали ще секунд 20, між ними було ще два автомобіля. На перехресті вул. Незалежної України та вул. Зелінського автомобіль позивача повернув в забороненому напрямку. Вони повернули на вул. 12 квітня, щоб згідно з ПДР виїхати на зустріч автомобілю позивача. Автомобіля позивача не було в їх полі зору приблизно хвилину. Коли під'їхали до автомобіля позивача, то в ньому нікого не було, поряд також нікого не було. Вони вирішили почекати водія. Прочекавши хвилини зо дві, до них вийшов позивач, якому вони пояснили причину звернення. Щодо знаку позивач пояснив, що то його товариш зупинив там автомобіль. Оскільки він прийшов до висновку, що наявні підстави для притягнення до відповідальності, то було складено протокол саме відносно ОСОБА_1 за порушення вимог знаку. В подальшому відповідач участі у розгляді справи не брав.

В судове засідання з'явився представник відповідача ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення позову, зазначив, що відповідач діяв на законних підставах, у відповідача наявні повноваження щодо розгляду справи саме на місці зупинки.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 396517 від 22.08.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та на нього накладено штраф у розмірі 255 грн. 00 коп. за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно даної постанови 22.08.2017 р. о 10 год. 12 хв. в м. Запоріжжі по вул. Незалежної України біля буд. 54, водій не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», чим порушив вимоги Правил 8.4(в) Правил дорожнього руху.

У вказаній постанові є підпис позивача, копію постанови позивач також на місці складання отримав.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 цього ж Кодексу передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем до матеріалів справи надано відеозапис, з якого вбачається, що автомобіль марки RENAULT, яким керував позивач, і це він підтвердив у судовому засіданні, дійсно первинно з'являється у полі зору патрульного автомобіля о 10 год. 11 хв. 45 сек., який рухається в зустрічному напрямку. В подальшому патрульний автомобіль здійснює розворот, продовжує рух за даним автомобілем. Далі автомобіль позивача потрапляє в поле зору камери, встановленої у патрульному автомобілі, о 10 год. 12 хв. 48 сек. вже в зоні дії знаку 3.21 «В'їзд заборонено».

Таким чином, вказаним відеозаписом спростовуються доводи позивача про те, що він передавав керування транспортним засобом іншій особі на ім'я Сергій, яка і скоїла дане правопорушення, зупинивши автомобіль позивача в зоні дії знаку 3.21 після того, як випробувала вказаний автомобіль, маючи намір його придбати у позивача. Даний висновок суд робить виходячи з того, що поза зоною камери, встановленої в патрульному автомобілі, автомобіль позивача був приблизно одну хвилину, що унеможливлює існування усіх тих подій, про які повідомив позивач суд, і які мали б тривати, виходячи з детально описаних ним обставин, приблизно п'ять хвилин. Крім того, надані позивачем пояснення на місці складання протоколу і ті, які надані ним у суді, суттєво різняться. Так, у суді позивач посилається на передачу керування транспортним засобом особі на ім'я Сергій, а на місці складання протоколу вказував на надання автомобіля особі на ім'я Антон. Усе це у сукупності вказує на надуманість пояснень позивача та його намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Наданим відеозаписом повністю підтверджено порушення позивачем п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України, оскільки саме ним порушено вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У світлі ч. 2ст. 71 КАС України суд зауважує, що відповідач довів правомірність свого рішення як суб'єкт владних повноважень, надав до суду належні докази в розумінні ст. 251 КУпАП, що підтверджують наявність складу правопорушення в діях позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, доведений відповідачем.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 р. у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 р., постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частиною першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частиною першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається,а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, вказаним Законом перше речення частини 5 статті 258 КУпАП, а саме, «якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу» доповнено словами «та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі».

Таким чином, у зв'язку із внесеними змінами до КУпАП у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення не складається.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ч. 1 ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення без складення протоколу, що в повній мірі спростовує доводи позивача відносно порушення його прав такими діями відповідача.

У відповідності до приписів ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Як видно з запису події 22.08.2017 р. відповідач усіляко сприяв позивачу в реалізації його процесуальних прав, попередньо роз'яснивши ці права.

Отже, доводи позивача про те, що інспектор поліції не надав можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, спростовуються відеозаписом.

Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі, оскільки у судовому засіданні відповідачем доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6,11,12,69-71,86,158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кіяшко Дениса Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Д.І. Сакоян