Справа № 315/976/17
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/976/17
Номер провадження № 2-а/315/28/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 рокум. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючої судді Телегуз С.М., при секретарі Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе адміністративний позов

ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду позовом до Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 17.10.1985 року по 08.12.1987 року він проходив військову службу та приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан. Під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, він отримав осколкові поранення ділянки тулуба, обох рук та обох ніг, наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку) та рубці: в ділянці пальців лівої кисті, розмірами від 1,2х0,2см до 2,0х0,2см відповідно, в ділянці правого плечового суглобу, розмірами 2,0х0,3см, на передній поверхні обох гомілок, розмірами від 2,5х0,7см до 1,1х0,8см відповідно та в ділянці правої бокової стінки живота, розмірами 21,0х1,0см, та які у подальшому призвели до розвитку стійких наслідків перенесеної ЗЧМТ (контузії головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енецелофалопатії ІІст. з вираженим церебрастенічним синдромом, вираженими вестибуло-координаторними розладами, центральною вистибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІст., високий кардіоваскулярний ризик. Ангіопатія сітківки обох очей. Хронічний некалькульозний холецистит по гіпокінетичному типу, середнього ступеню важкості з больовим та диспепсичним синдромами. Поперековий остеохондроз, люмбоішіалгія справа з вираженим больовим синдромом.

Згідно із випискою з акту огляду МСЕК від 23.02.2016 року серії АВ №0550969 йому встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із пораненням, контузією та захворюванням, яке було отримане при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

01 березня 2016 року позивач звернувся із заявою до військового комісаріату про направлення його документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

15 серпня 2017 року він отримав витяг з протоколу № 36 від 20 травня 2016року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, в якому зазначено, що йому повернуто пакет документів, на підставі відсутності документу, що свідчить про причину та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Однак, позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними і які суперечить вимогам діючого законодавства, тому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок поранення, травми, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби та стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу у розмірі 206700,00 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 13500 грн..

Представник позивача Марцих Я.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити.

Представник відповідача Корольов В.А. в судовому засідання позов не визнав та пояснив, що вимоги позивача є безпідставними та не обґрунтованими. Також зазначив, що позивачу не було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, а лише було повернуто подані ним документи для доопрацювання, в зв`язку з неповним пакетом документів. Тому зобов`язання МОУ здійснити нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу буде передчасним. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, а також про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

Відповідно до ч. 6, ч. 8, ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (в редакції, чинній на час встановлення інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п. 15 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Судом встановлено, що згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв від 15 жовтня 2015 року № 3806, осколкові поранення ділянки тулуба, обох рук та обох ніг рядового у відставці ОСОБА_1 , 1967року народження, наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку) та рубці: в ділянці пальців лівої кисті, розмірами від 1,2х0,2см до 2,0х0,2см відповідно, в ділянці правого плечового суглобу, розмірами 2,0х0,3см, на передній поверхні обох гомілок, розмірами від 2,5х0,7см до 1,1х0,8см відповідно та в ділянці правої бокової стінки живота, розмірами 21,0х1,0см, що підтверджується висновком спеціаліста № 41 від 08.10.2015 р. «Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи», та які у подальшому призвели до розвитку стійких наслідків перенесеної ЗЧМТ (контузії головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енецелофалопатії ІІст. з вираженим церебрастенічним синдромом, вираженими вестибуло-координаторними розладами, центральною вистибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІст., високий кардіоваскулярний ризик. Ангіопатія сітківки обох очей. Хронічний некалькульозний холецистит по гіпокінетичному типу, середнього ступеню важкості з больовим та диспепсичним синдромами. Поперековий остеохондроз, люмбоішіалгія справа з вираженим больовим синдромом, що підтверджується медичними та військово-обліковими документами, - поранення (контузія), захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.11).

Згідно довідки № 31, виданої Гуляйпільським районним військовим комісаріатом від 01.03.2016 року, ОСОБА_1 , 1967 року народження, проходив службу у Збройних Силах з 17.10.1985 р. по 08.12.1987 р. на території Афганістану (а.с.10).

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 0550969, ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІІ групи; огляд інваліда - первинний; дата огляду 23.02.2016 року; причина інвалідності - поранення, контузія та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; інвалідність встановлена до 01.03.2017 року (а.с.12).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 24 лютого 2017 року, позивач є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни до 01.03.2020 р. (а.с.8).

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від -08.10.2015 року №41 встановлено, що у ОСОБА_1 виявлені рубці на обох руках на ногах та в ділянці пальців лівої кисті. Давність їх появи більше 15 років на момент освідування. Рубці не виключають можливість спричинення поранень, які привели до виникнення рубців і в той час, на який указує ОСОБА_1 , а саме в 1986 році за участю його в бойових діях в ДРА (а.с.13).

Судом було встановлено, що позивач 01.03.2016 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із відповідною заявою та надав копії документів, необхідних для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.

Як вбачається з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року № 36, затвердженого Міністром оборони України С.Т.Полторак від 23.05.2016 року, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, в тому числі й ОСОБА_1 (Запорізький ОВК, дата звільнення 08.12.1987 року, дата встановлення інвалідності - 23 лютого 2016 року), оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (а.с.17).

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15 серпня 2017 року № 1135/с, позивачу було надіслано копію витягу з протоколу засідання комісії (а.с.16).

Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, отримавши заяву позивача, був зобов`язаний прийняти рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги і це рішення може бути предметом оскарження у суді.

Однак, відповідач відповідне рішення не прийняв та вийшов за межі своїх повноважень, повернувши позивачеві документи на доопрацювання. Тобто, вбачається, що в даному випадку відповідачем по відношенню до позивача було допущено бездіяльність щодо не розгляду по суті поданої ним заяви та документів для призначення одноразового грошової допомоги.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач, посилаючись на протиправність дій відповідача, просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності та стягнути з відповідача на свою користь одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності.

Проте, як було встановлено судом в ході судового розгляду, подані позивачем документи Департаментом фінансів Міністерства оборони України не розглядались та питання щодо фактичного призначення одноразової грошової допомоги по суті не вирішувалось, оскільки було прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання.

Тому в цьому питанні суд звертає увагу на ті обставини, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень зокрема з боку органів державної влади, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав фізичної особи та породжує контроль за правомірністю прийняття суб`єктом владних повноважень рішення або вчинення певних дій.

Разом із цим, судовий орган не може брати на себе обов`язок по захисту прав особи на майбутнє або вирішенню в односторонньому порядку питань, які відносяться до повноважень органів державної влади та які ними не вирішувались. Позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, з урахуванням конкретних обставин даної справи, є формою втручання у виключні повноваження суб`єкта владних повноважень - Міністерства оборони України, а тому суд не може перебирати на себе функцію іншого державного органу.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, сформульованою в постановах від 18 березня 2014 року у справі №21-11а14 та від 22 квітня 2014 року у справі №21-484а13 у подібних правовідносинах, згідно з якою підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання.

Оскільки звернення про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Разом з тим, як було встановлено в ході судового розгляду, в межах спірних правовідносин відповідачем було порушено право позивача на належний розгляд його заяви та документів про призначення одноразової грошової допомоги, що в свою чергу свідчить про необхідність зобов`язання відповідача вчинити такі дії.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про необхідність прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частина третя цієї статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

В силу ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Суд критично оцінює розрахунок витрат на правову допомогу, оскільки він складений одноособово представником позивача, який заінтересований в результатах розгляду питання про стягнення вказаних витрат, отже такий розрахунок не може бути доказом підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Витрати за ознайомлення адвоката з матеріалами справи, на думку суду, не можна віднести до витрат на правову допомогу, які пов`язанні саме з розглядом цієї справи, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що адвокат витрачав час на ознайомлення з матеріалами даної адміністративної справи, окрім того визначений у розрахунку час на ознайомлення - 1,5 години, нічим не обґрунтований та не підтверджений.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Позивачем судовий збір не сплачувався у відповідності до положень п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасником бойових дій.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 94, 158-163 КАС України, суд, -,

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття у встановлений законодавством строк рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути по суті та прийняти в установленому порядку рішення з питання виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Міністерства оборони України на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С. М. Телегуз