Справа № 804/3637/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/3637/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2017 року

справа № 804/3637/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі № 804/3637/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Євраз Южкокс» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ПрАТ «Євраз Южкокс» звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації Державної фіскальної служби України від 17.05.2017 року № 229/6/99-99-12-02-03/15/ІПК.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року позов задоволено повністю.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивач не може скористатись податковою пільгою, наданою п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки споруди коксохімічного заводу класифікуються за кодом 2303.4 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-200, а податкова пільга розповсюджується на об’єкти зазначені у класі 1251 «Будівлі промислові». Натомість суд на це уваги не звернув.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «Євраз Баглійкокс» (правонаступником якого є ПрАТ «Євраз Южкокс»), є власником цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Щербицького В.В. ім., будинок 1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 54807818 від 10.03.2016р. (а.с. 53-78).

ПрАТ «Євраз Южкокс» звернулося до ДФС України із запитом від 06.04.2017 року №606 про отримання індивідуальної податкової консультації відносно того, чи не є усі будівлі та споруди, які входять до складу цілісного майнового комплексу, як об’єкту нерухомого майна та використовуються з метою забезпечення промислової діяльності позивача, віднесеної до переробної промисловості, об’єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі абз. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

На вказаний запит позивачем отримано від Державної фіскальної служби України індивідуальну податкову консультацію за вих.№229/6/99-99-12-02-03-15/ІПК від 17.05.2017р., в якій зазначено, що Товариство не може скористатися податковою пільгою наданою п.п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки вона розповсюджується на будівлі промисловості. В той же час, на підставі Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-200, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000р. №507, який слід використовувати у спірних правовідносинах, до об’єктів нерухомості, на яких розповсюджується податкова пільга, надана п.п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, належать об’єкти, зазначені у класі 1251 «Будівлі промислові». Згідно з описом класифікатора цей клас не включає комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи тощо). Водночас «Споруди коксохімічних заводів» класифікуються за кодом 2303.4 Класифікатора у класі 2303 «Споруди підприємств хімічної промисловості» групи 230 «Комплексні промислові споруди» підрозділу 23 «Комплексні промислові споруди», тому не відносяться до будівель промисловості.

Не погоджуючись з таким висновком, позивач оскаржив індивідуальну податкову консультацію до суду, правомірність якої і є предметом розгляду у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Державний класифікатор укладено не на підставі ПК України та не з метою визначення об’єктів оподаткування. Також зазначає, що положення класифікатора застосовують поняття «будівлі промислові», яке за своєю суттю є вужчим за поняття «будівлі промисловості», що застосовується у статті 266 ПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та з цього приводу зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.172 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.172-1 п.14.1 ст.14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз’яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Згідно з пп.52.1 та 52.2 ст.52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору (п.53.2 ст.53 ПК України).

Отже, оскаржена у даній справі індивідуальна податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, висновок якого підлягає перевірці в судовому порядку на предмет відповідності нормам або змісту відповідного податку чи збору. Зміст індивідуальної податкової консультації стосується можливості віднесення належного позивачу, який є промисловим підприємством, цілісного майнового комплексу, до якого входять цехи, будівлі, гаражі, технологічні споруди та інше і який використовується з метою забезпечення промислової діяльності підприємства, до будівель промисловості в розумінні п.п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України при визначенні об’єктів оподаткування податком на нерухоме майно.

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено ст. 266 ПК України.

Приписами п.п. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що не є об’єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Податковий кодекс України не надає тлумачення поняттю «будівлі промисловості», що використовується в пп. «є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Не наведено такого тлумачення і іншими нормативними актами, що діють в Україні.

Нормами п. 5.3 ст. 5 ПК України передбачено, що інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Обґрунтовуючи позицію, викладену в індивідуальній податковій консультації, відповідач посилається лише на «Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000» (далі ДК 018-2000), затверджений наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507.

По-перше, апеляційний суд зазначає, що Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, не є законом та навіть нормативно-правовим актом, оскільки не зареєстрований Міністерством юстиції України у встановленому порядку, а тому його положення не можуть бути застосовані до правовідносин, що регулюються нормами Податкового кодексу України.

По-друге, відповідно до пункту 1 (Вступ) ДК 018-2000, визначена сфера використання вказаного Державного класифікатора, а саме:

- виконання комплексу облікових функцій щодо будівельної діяльності в рамках робіт з державної статистики, включаючи статистику цін на будівельну продукцію;

- проведення робіт з перепису, оцінки та переоцінки вартості і стану будівель та споруд;

- проведення зіставлення національних статистичних даних щодо продукції будівництва з даними Статистичної комісії Європейського Союзу (Євростату) та ООН;

- проведення соціологічних досліджень з питань будівництва, забезпечення житлом і різними послугами населення України;

- розроблення аналітичних показників та прогнозування інвестицій в економіку України.

Отже, жодна із наведених сфер не дає підстав для висновку, що цей Державний класифікатор (ДК 018-2000) був розроблений та може бути використаний з метою врегулювання правовідносин у сфері справляння податків і зборів, тому колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про непоширення дії зазначеного класифікатора на спірні правовідносини.

Більш того, безпідставно використавши вказаний Державний класифікатор, відповідач помилково ототожнив різні типи об’єктів класифікації, що в ньому наведені, а саме будівлі та споруди.

Таким чином, оскаржувана індивідуальна податкова консультація не ґрунтується на нормах чинного законодавства а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Пунктом 53.2 ст.53 ПК України передбачено, що скасування судом індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду. Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов'язані надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію

За таких обставин колегія суддів вважає, що скасування судом індивідуальної податкової консультації є достатнім способом захисту прав позивача, оскільки обов’язок надання йому нової консультації відповідачем випливає із приписів закону.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі № 804/3637/17 – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко