Справа № 826/12754/17
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 жовтня 2017 року м. Київ № 826/12754/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Антур-Трейд»
доЕкс-заступника Генерального прокурора України Заліско Олега Ігоревича
провизнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Антур-Трейд» з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Екс-заступника Генерального прокурора України (2015р.) Заліско Олега Ігоревича, що за твердженням позивача полягають у «здійсненні незаконних дій по витребуванню із власності ТОВ «Антур-Трейд» адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28».

В обґрунтування заявленої вимоги позивач вказує на те, що 10.03.2016 року екс-заступник Генерального прокурора України Заліско О.І. звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до ТОВ «Антур-Трейд» про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння.

За твердженням позивача прокурором при зверненні до господарського суду із наведеним позовом допущено ряд процесуальних порушень, в тому числі і порушення строку звернення до суду із відповідним позовом, що, на думку позивача засвідчують, що «використовуючи маніпулятивні технології, екс-заступник Генерального прокурора України Заліско О.І., зловживаючи своїм впливом, через суди господарської юрисдикції здійснює заходи, спрямовані на рейдерське захоплення, з використанням судів господарської юрисдикції, адміністративної будівлі за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, балансова вартість якого перевищує 40 мільйонів гривень, у їх законних власників.

Згідно з п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із визначенням, наведеним у п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Отже, адміністративна юрисдикція охоплює публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (що передбачає наявність серед учасників спору публічного органу чи посадової особи), але й їх виникнення з приводу виконання суб'єктом владних повноважень своєї управлінської компетенції.

Згідно із визначенням, наведеним у п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач у справі адміністративної юрисдикції - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відтак, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Слід зазначити, що наявність у відповідача окремих управлінських функцій (у певних сферах) не наділяє усі правовідносини, що виникають за його участю, ознаками публічно-правового характеру. Адже необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 9 частини першої статті 3 КАС є здійснення таким суб'єктом управлінських функцій саме у тих правовідносинах, з яких виник спір. Наведене вимагає, зокрема, наявність публічно-владної підлеглості у учасників спірних правовідносин, що передбачає владне управління законодавчо уповноваженим суб'єктом поведінкою інших (іншого) суб'єктів, які, в свою чергу, зобов'язані виконати вимоги та вказівки такого суб'єкта владних повноважень.

За змістом пунктів 7, 9 частини першої статті 3 КАС України до суб'єктів, які здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, відносяться ті, які законодавчо уповноважені владою керувати поведінкою інших, а останні зобов'язані виконувати вимоги і приписи такого владного суб'єкта.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень (який може бути визначений відповідачем в адміністративній справі) є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, Кодексу адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів з урахуванням викладених у позові доводів, позивач не погоджується з діями особи, що займала певну посаду у Генеральній прокуратурі України на день звернення до господарського суду із позовною заявою, щодо подання такої заяви і наведення у ній аргументів дотримання строку звернення до суду, а також інших процесуальних порушень.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що позовна заява до Господарського суду м. Києва подана саме від імені Генеральної прокуратури України за підписом уповноваженої, на той час, особи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів, що підтверджують зайняття Заліско О.І. посади заступника Генерального прокурора України на день звернення до адміністративного суду, виключають можливість визнання вказаної особи належним відповідачем у адміністративній справі.

До того ж, суть заявлених позовних вимог і викладених на їх обґрунтування мотивів засвідчують про незгоду позивача з діями посадової особи Генеральної прокуратури України в процесі розгляду господарської справи і можуть бути за своїм змістом розцінені тільки як письмові заперечення проти позовної заяви Генеральної прокуратури України.

Частиною першою 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на день реєстрації позовної заяви Господарським судом м. Києва) передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор може бути позивачем у справі у випадках, визначених статтями 21, 23 Закону України «Про прокуратуру».

В інших випадках прокурор при зверненні до суду здійснює представницькі функції, а тому в позовній заяві повинен визначити підстави представництва у суді інтересів громадянина або держави, особу чи орган, які представляє).

Отже, при звернення до суду із позовом прокурор, що здійснює представницькі функції має процесуальний статус законного представника органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах а також може бути визнаний позивачем у справі.

При цьому, незгода інших учасників судового процесу з мотивами чи діями прокурора з певним процесуальним статусом у судовій справі не можуть бути самостійним предметом розгляду в адміністративному суді. Право інших учасників судового процесу на висловлення незгоди проти доводів прокурора можуть бути висловлені або у письмових заявах/запереченнях проти позову, або в апеляційній чи касаційній скарзі на судове рішення, прийняте у справі.

У позовній заяві немає жодного доводу та не надано доказів стосовно допущення суб'єктом владних повноважень порушень законодавства під час здійснення саме владних управлінських функцій щодо позивача.

Відповідно до ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання уточненої позовної заяви, сформулювавши позовні вимоги до належного відповідача згідно частини 4 статті 105 КАС України з викладенням юридичних фактів, на яких позивач ґрунтує свої вимоги до суб'єкта владних повноважень із зазначенням правової підстави позову, тобто вказати законодавчі акти, норми яких порушено відповідачем із наведенням конкретних рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що порушують охоронювані законом права та інтереси позивача у публічно-правових відносинах і можуть бути предметом розгляду в адміністративній справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.17, 21, 105, 106, ч.1 ст.108, ст.160, ст.165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Антур-Трейд» залишити без руху.

2. Встановити позивачу семиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку, встановленому в ст.254 та ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.А. Добрівська