Справа № 807/537/17
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8703/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 23 березня 2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що порядок реєстрації транспортних засобів в Україні передбачає їх реєстрацію виключно за фізичною або юридичною особою, тому фізичною особою-підприємцем було дотримано вимоги положень чинного законодавства при реєстрації транспортних засобів, що в свою чергу не обмежувало його права на формування податкового кредиту як фізичної особи - підприємця.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в справі №807/537/17 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Головним управлінням Державної фіскальної служби у Закарпатській області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в справі №807/537/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивач є платником податку на додану вартість, однак вказаний транспортний засіб був ним придбаний як фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем, що підтверджується, зокрема, свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу. Виходячи з вищенаведеного в порушення статті 198 пункту 198.3 та статті200 пунктів 200.1, 200.4 підпункту «б» ПК України позивачем завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за листопад 2016 року на суму 25 939,00 грн..

Сторони по справі в судове засідання не з'явились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПКУ бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

На підставі п.200 7 ст.200 ПКУ платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно п.п.200.10, 200.11 ст.200 ПКУ протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем було проведено планову документальну виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, дотримання вимог податкового законодавства, виконання вимог валютного та іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами вказаної перевірки 14 березня 2017 року складено акт за №71/13-03/248680315.

Перевіркою було встановлено порушення статті 198 пункту 198.3 та статті 200 пунктів 200.1, 200.4 підпункту «б» ПК України в частині завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за листопад 2016 року суму 25 939,00 грн.

На підставі даного акта перевірки 23 березня 2017 року було прийнято податкове повідомлення-рішення за №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 25 939,00 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12 969,50 гривень.

Судом встановлено, що позивачем придбано один сідельний тягач марки Mercedes-Benz, модель Actros 1844LS, 2012 року виробництва, що підтверджується видатковою накладною №338 від 02 грудня 2016 року.

Такий транспортний засіб позивачем придбано згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №305, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Континент» на суму 541 500,00 грн.

Зазначена у договорі сума у 541 500,00 грн. була сплачена позивачем продавцеві, що підтверджується платіжним дорученням №1209 від 22 листопада 2016 року на суму 541 500,00 грн., з них 90 250,00 грн. сума ПДВ.

Вказаний транспортний засіб було зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_1 під номером АО7253ВК, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу №СХО 837909. Придбання позивачем напівпричепу не заперечується сторонами.

Документами, що підтверджують використання вищезазначеного транспортного засобу у господарській діяльності є надані позивачем товарно-транспортні накладні CMR від 25 січня 2017 року, від 31 січня 2017 року та від 12 лютого 2017 року.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПКУ передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з абз. «а» п.200.4 ст. 200 ПКУ, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Норми статті 198 ПКУ передбачають, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідно до п.198.3. ст. 198 ПКУ право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом наведеної норми попереднім податковим періодом може бути будь-який податковий період, який передує звітному, тому визначення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, може здійснюватися за будь-який попередній податковий період, а не лише за період, який передував звітному.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Отже, понесені позивачем витрати на придбання транспортних засобів із метою їх використання в господарській діяльності, по яких ПДВ включений в податковий кредит, в повному розмірі підтверджені первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятого Головним управлінням Державної фіскальної служби у Закарпатській області податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23 березня 2017 року про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за листопад 2016 року на 25 939 грн. та нарахування 12 969, 50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційні вимоги є неаргументованими, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в справі №807/537/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 13.10.2015 року