Справа № 320/1574/17-а
Суддя: Фомін В. А.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 09.10.2017
Справа № 320/1574/17-а
Провадження № 2-а/320/90/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2017 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Фоміна В.А., при секретарі Захаровій І.І.,
за участю представника позивача Марциха Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі Запорізької області справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та статі 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Стягнути з відповідача на свою користь одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», у розмірі 30-місячного грошового забезпечення, посилаючись на те, що він є особою якій 16 жовтня 2012 року встановлено статус інваліда війни ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку. Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ № 762 від 08 листопада 2005 року у позивача було підтверджено захворювання - гіпертонічна хвороба, нейросенсорна туговухість на обидва вуха, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.
18 листопада 2016 року позивач звернувся до Запорізького обласного військового комісаріату з заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення, щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
10 лютого 2017 року позивач отримав лист - відповідь Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 3/6/487, у якому зазначено, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 10 лютого 2017 року дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивач звільнений з військової служби (1988 року) до набуття чинності Закону України від 03 листопада 2006 року № 328-У «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб».
Позивач вважає дії відповідача протиправними з наступних підстав.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції чинній на час встановлення позивачу II групи інвалідності - 16 жовтня 2012 року) одноразова грошова допомога призначається у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через ти місяці після звільнення зі служби чи при закінченні цього строку, але внаслідок захворювання, або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби , залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога, на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги...» одноразова грошова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
28 травня 2008 року була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги...», яка на сьогоднішній день не втратила своєї чинності.
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно Порядку, затвердженого цією постановою. Тобто моментом набуття права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності.
Як зазначено у пункті 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 499 призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи.
Так як, інвалідність II групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, позивачу встановлено 16 жовтня 2012 року, а постанова Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року не втратила своєї чинності, позивач має повне право на отримання одноразової грошової допомоги.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та пояснив, що позивачу ОСОБА_1 16.10.2012 року було встановлено інвалідність ІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконання інтернаціонального обов`язку. 10 лютого 2017 року відповідач відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги. Вважає, відмову у призначенні допомоги такою, що суперечить чинному законодавству та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом уповноваженої особи в розписці про вручення судової повістки, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії довідки ВЧ № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 проходив військову службу в Республіці Афганістан в грудні 1979 року по квітень 1982 року /а.с.13/.
З наданої позивачем довідки Військового комісара Мелітопольсько-Веселівського ОРВК вбачається, що ОСОБА_1 , 1950 року народження дійсно є пенсіонером Міністерства Оборони, учасником бойових дій /а.с.12/.
На території Афганістану в період з квітня 1978 року по грудень 1989 року велись бойові дії. ОСОБА_1 проходив військову службу на території Афганістану в період з грудня 1979 року по квітень 1982 року.
16 жовтня 2012 року ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності безстроково у зв`язку з хворобою, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується копією посвідчення та довідкою до акта огляду МСЕК /а.с. 5,6/.
Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ № 762 від 08 листопада 2005 року у позивача було підтверджено захворювання - гіпертонічна хвороба, нейросенсорна туговухість на обидва вуха, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, про що зазначено у витязі із протоколу №762 від 08.11.2005 /а.с.10/.
Позивач звернувся до уповноваженого органу Міністерства оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення, щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак, 10 лютого 2017 року позивач отримав лист - відповідь Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 3/6/487, у якому зазначено, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, 10 лютого 2017 року дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки позивач звільнений з військової служби (1988 року) до набуття чинності Закону України від 03 листопада 2006 року № 328-У «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» /а.с.14/.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232).
Відповідно до ст.41 Закону № 2232 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом №2011. Зокрема, розділом 2 цього Закону встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Частиною 2 ст.16 Закону № 2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Відповідно до п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 (далі - Порядок № 499) (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Зокрема, пунктом 2 Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби виплачується одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.
Тобто, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа №21-135а15.
Враховуючи, що інвалідність позивача настала в результаті захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, то на момент його звернення з відповідною заявою до відповідача ОСОБА_1 мав право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ч.2 ст.16 Закону № 2011.
При цьому, як вбачається із документів, наявних в матеріалах справи, ІІ група інвалідності позивачу встановлена саме на підставі захворювань, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан.
За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у зв`язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, він має право на одноразову грошову допомогу згідно з положеннями ч.2 ст.16 Закону № 2011, а відтак, позовні вимоги про визнання протиправним відмови відповідача у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 71, 161, 162 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28 травня 2008 року «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та статі 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Стягнути з Міністерства оборони України () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності, військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», у розмірі 30-місячного грошового забезпечення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.
У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови або якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Суддя: В.А. Фомін