Справа № 818/7098/13-а
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/1649/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі Бухтіярової І.О., Веденяпіна О.А., Приходько І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Глухівська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Сумський облавтодор»

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2013

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013

у справі № 818/7098/13

за позовом дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Глухівська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Сумський облавтодор» (далі - позивач, ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі філії «Глухівська ДЕД» ДП «Сумський облавтодор»)

до Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі - відповідач, Глухівська ОДПІ)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИЛА:

ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі філії «Глухівська ДЕД» ДП «Сумський облавтодор» звернулось у серпні 2013 року до суду з адміністративним позовом до Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.02.2013 № .

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013, в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач у своїх запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права, вважає касаційну скаргу позивача необґрунтованою, а тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Судом першої інстанцій 27.08.2013 в судовому засіданні замінено первинного відповідача Глухівську об'єднану державну податкову інспекцію Сумської області Державної податкової служби на її правонаступника Глухівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Сумській області.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 30.09.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 30.09.2012, за результатами якої було складено акт від 04.02.2013 № 142/22/24022905.

Згідно висновків акту перевірки встановлено, порушення позивачем вимог п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України (далі - ПК України), несвоєчасно сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб із сум заробітної плати працівників, що була нарахована але своєчасно невиплачена працівникам підприємства з 06.08.2011 по 30.09.2012.

На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2013 № , яким застосовано до позивача у відповідності до п. 127.1 ст. 127 ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 97 457,67 гривень.

Судами встановлено, що висновки відповідача базуються на тому, що станом на 30.09.2012 заборгованість позивача по податку з доходів фізичних осіб з доходів, виплачених у формі заробітної плати складає 51 366,49 гривень (в т. ч. поточна заборгованість за вересень 2012 року - 28 377,64 гривень), що підтверджується відомостями нарахування заробітної плати та їх звірці з даними бухгалтерського обліку по розрахунках з бюджетом.

Загальна сума несвоєчасно сплаченого податку на доходи фізичних осіб за період з 01.08.2011 по 30.09.2012 складає 389 830,69 гривень.

Сума заборгованості по податку на доходи фізичних осіб станом на 30.09.2012 становить 22 988,85 гривень за серпень 2012 року.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили з того, що податок з виплачених доходів найманих працівників позивачем утримувався, але до бюджету перераховувався несвоєчасно та не в повному обсязі, в порушення пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України. Відповідачем правомірно у відповідності до пп. 129.1.3 п. 129.1, п. 129.4 ст. 129 ПК України було нараховано пеню із розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платника податків-фізичних осіб за період з 06.08.2011 по 30.09.2012 у розмірі 97 457,67 гривень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з такими висновками судів, вважаючи їх передчасними та такими, що винесені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

У підпункті 129.1.1 п. 129.1, п. 129.4 ст. 129 ПК України закріплено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Пеня, визначена пп. 129.1.1 п. 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пеня, визначена пп. 129.1.2 п. 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

Аналіз наведених положень ПК України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

За змістом пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Разом із тим, п. 127.1 ст. 127 ПК України визначено, що санкції застосовуються за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що таке порушення передбачає, що нарахування чи сплата, утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Як встановлено судами та вбачається з акту перевірки, податковим органом було встановлено несвоєчасне перерахування підприємством до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. 54.2 ст. 54 ПК України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно п. 18.2 ст. 18 ПК України податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до ч. 1 п. 127.1 ст. 127 ПК України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Як вбачається з акту перевірки від 04.02.2013 № 142/22/24022905, перевіряючими встановлено порушення позивачем податкового законодавства у вигляді прострочення встановленого строку сплати податку на доходи фізичних осіб, утриманого із заробітної плати, що відповідає передбаченому пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України складу порушення та відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1, п. 129.4 ст. 129 ПК України нараховано пеню із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України однак податковим повідомленням-рішенням від 18.02.2013 № відповідач застосував штраф на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України, тобто за несплату узгодженого грошового зобов'язання взагалі.

Таким чином, враховуючи вищезазначені правові норми, беручи до уваги те, що відповідачем змінено підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій та визначено грошове зобов'язання платника податків, на підставі ч. 1 п. 127.1 ст. 127 ПК України, не відповідає складу правопорушення встановленого підчас перевірки.

Відповідні обставини попередніми судовими інстанціями не досліджувалися взагалі.

Касаційна ж інстанція згідно з частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України не може досліджувати докази, встановлювати або визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція на підставі статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, порушень норм процесуального права, у зв'язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222-231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Глухівська дорожньо-експлуатаційна дільниця» ДП «Сумський облавтодор» - задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 17.09.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі № 818/7098/13 - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.О. Бухтіярова

Судді: О.А. Веденяпін

І.В. Приходько