Справа № 279/2732/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко В.П.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"12" жовтня 2017 р. Справа № 279/2732/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "20" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Кормінець М.М.- завідуючої Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області про розірвання договору дарування ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив зобов'язати Коростенського державного нотаріуса розірвати договір дарування від 18 вересня 2007 року у зв'язку зі смертю обдаровуваного сина ОСОБА_6.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті провадження за його адміністративним позовом до Кормінець М.М.- завідуючої Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області у зв'язку з тим, що дану справу слід розглядати у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судом встановлено, що 18 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був укладений договір дарування квартири за адресою АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

ОСОБА_3 звернувся до Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про розірвання договору дарування, оскільки обдаровуваний син помер.

Листом Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області від 22.02.2017 року №02-17/71 позивача було повідомлено про те, що у договір може бути розірвано в односторонньому порядку лише у передбачених у договорі випадках. Оскільки у договорі не було передбачено можливість розірвання договору дарування внаслідок смерті обдаровуваного, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, яка суперечить договору та законодавству.

Вважаючи дії Коростенської міської державної нотаріальної контори Житомирської області протиправними, ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах наявний спір про право і тому їх слід вирішувати у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною 1 статті 17 вказаного Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Спір у даній справі стосується права власності на спірну квартиру, тобто цивільного права, а отже, за своєю суттю є приватно - правовим, а тому не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відтак, суд вважає, що в цьому випадку вірно застосовано статтю 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом", оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Підстави та порядок закриття провадження в адміністративній справі визначені статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про наявність підстав для закриття провадження.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "20" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "12" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

- ,