Справа № 378/686/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 378/686/17 Головуючий у 1-й інстанції: Марущак Н.М. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

17.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій щодо відмови позивачу у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни протиправними та зобов'язання відповідача встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено йому у визнанні за ним статусу інваліда війни у зв'язку з відсутністю в наданих документах інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони, оскільки документи, подані ним, давали змогу відповідачеві достовірно встановити факт залучення його до складу формувань Цивільної оборони.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 р. позов задоволено: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем був доведений факт участі ОСОБА_2 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ставищенського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що надані позивачем документи для надання йому статусу інваліда війни не містять інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони.

В судове засідання сторони не прибули, про місце, дату, час розгляду справи повідомлені належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, яке видане Київською обласною державною адміністрацією. (а.с.4)

Водночас, ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, причиною якого є захворювання пов'язане з роботами на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серія КИО -1 № 261721 та експертним висновком. (а.с.5-7)

Позивач в період з 8 березня по 11 квітня 1987 року приймав участь в ліквідації наслідків Чорнобильської аварії на ЧАЕС у складі формування цивільної оборони Ставищенської райспоживспілки, про що свідчать довідка департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи № 01.1-14/1150-3 від 12 липня 2017 року (а.с. 9), довідка сектору з питань цивільного захисту Ставищенської РДА Київської області від 26.06.2017 року № 9 (а.с.12), маршрутний лист (а.с. 13), копії довідок Київської обласної філії ПАТ „Укртелеком" № 17-16/25 від 03.08.2011 року та від 11 квітня 1987 року (а.с. 10, 11), та наказ Ставищенського вузла зв'язку від 6 березня 1987 року № 66 (а.с. 14).

27.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення відповідного зразка.

Листом від 14.07.2017 року відповідач відмовив у встановлені позивачу вказаного статусу з підстав відсутності інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено: «учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають(перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань».

Згідно ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Отже, однією з необхідних умов для встановлення особі статусу інваліда війни, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.93 р. N 3551-XII є виконання цією особою обов'язків військової служби.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни регулює Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі - Положення). Згідно з п. 2 вказаного Положення, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі которого надаються відповідні пільги і компенсації. Посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (п. 10 Положення). «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина (п. 7 Положення).

Таким чином, документом, на підставі якого видається посвідчення інваліда війни, є довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Такий документ позивач до Управління праці надав.

Щодо доведення позивачем його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формування Цивільної оборони, колегія суддів зазначає наступне.

Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно з положеннями ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що позивач належав до вказаного переліку громадян, а розпорядчі документи з питань цивільної оборони підприємств, які б підтверджували направлення ОСОБА_2 на відповідні роботи саме у складі формувань Цивільної оборони, на ПАТ «Укртелеком» відсутні, проте до таких формувань зараховувались усі громадяни СРСР на всіх об'єктах народного господарства в обов'язковому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду перш інстанції, що ОСОБА_2 був направлений Ставищинським районним вузлом зв'язку на відповідні роботи з ліквідації наслідків ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони від вказаного підприємства.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 має право на встановлення йому статусу інваліда війни відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з видачею йому відповідного посвідчення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо протиправності відмови відповідача та наявності підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

При прийнятті даного рішення судом апеляційної інстанції враховувались правові позиції Вищого адміністративного суду України висловлені в ухвалі від 21.09.2017 р. при розгляді справи № К/800/7237/17.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 11.10.2017 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Ставищенської районної державної адміністрації Київської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.