Справа № 826/9027/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9027/17 Головуючий у 1-й інстанції: Костенко Д.А. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса» до Служби безпеки України, треті особи: Державний комітет телебачення і радіомовлення України, Державна фіскальна служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України, треті особи: Державний комітет телебачення і радіомовлення України, Державна фіскальна служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2017 року у задоволенні даного клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ГО «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса», звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України - суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З дослідженого судовою колегією клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, вбачається, що позивач просить вжити заходів з забезпечення позову шляхом заборони Держкомтелерадіо України видавати дозволи на ввезення видавничої продукції суб'єктів видавничої діяльності, перелічених у Списку книг антиукраїнського спрямування, оприлюдненого на сайті Держкомтелерадіо України, а саме: Видавництво «Е» (скорочена назва «Видавництво «Ексмо»), видавництво «Яуза», видавництво «Яуза-Пресс», видавництво «Яуза-каталог», видавництво «ИК Крылов», видавництво «ИД Ленинград», видавництво «Алгоритм», видавництво «Центрполиграф», видавництво «Питер», видавництво «Книжный мир», видавництво «Традиции», видавництво «АСТ», видавництво «РИСИ», видавництво «Астрель», видавництво «Кладезь», видавництво «Фолио», видавництво «Дон-басс», видавництво «Издательство Русского Имперского Движения», видавництво «Вече», видавництво «Крымский мост-9Д Форум», видавництво «Издательский центр фонда «Историческая память», видавництво «Телескоп», видавництво «Олма Медиа Групп», видавництво «Алетейя», а також заборонити митним органам ДФС України проводити митне оформлення видавничої продукції, названих у списку видавників до закінчення розгляду справи в суді і набрання рішенням законної сили.

Клопотання про забезпечення позову мотивовано тим, що, на думку позивача, надання дозволів на ввезення видавничої продукції з подальшим розмитненням і випуском в цивільний обіг може заподіяти значної шкоди інтересам національної безпеки України, а зворотній процес є практично неможливим.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2 передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, за правилами ч. 1 ст. 71 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що заявлений Громадською організацією «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса» позов стосується бездіяльності відповідача і зобов'язання його внести пропозиції щодо застосування персональних санкцій у вигляді обмеження торговельних операцій щодо окремих суб'єктів видавничої діяльності Російської Федерації, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року № 1644-VII.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону розгляд пропозицій щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій здійснюється Радою національної безпеки та оборони України.

Згідно з ч. 2 ст. 5 вказаного Закону рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо іноземної держави або невизначеного кола осіб певного виду діяльності (секторальні санкції), передбачених, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України, вводиться в дію указом Президента України та затверджується протягом 48 годин з дня видання указу Президента України постановою Верховної Ради України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту прийняття постанови Верховної Ради України і є обов'язковим до виконання.

Відповідач не є суб'єктом прийняття рішення про застосування санкцій, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про санкції», а лише може вносити пропозиції на розгляд Раді національної безпеки та оборони України, тому рішення суду у даній справі, хоча і стосується, але безпосередньо не пов'язано із застосуванням санкцій до зазначених у клопотанні осіб.

Дослідивши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не було наведено достатньо обґрунтованих доказів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди, а вказано про припущення позивача з приводу «ймовірності» здійснення незаконних, на його думку дій, в той час, як вжиття заходів забезпечення позову шляхом вчинення тих дій, на яких наполягає позивач, може призвести до порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Позивачем не обґрунтовано, тих підстав, що захист прав, свобод та інтересів позивача або інших осіб, в інтересах яких він звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів про які він зазначає у клопотанні, або що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, з пояснень представників учасників процесу, наданих під час судового засідання суду апеляційної інстанції встановлено, що 20 вересня 2017 року Окружний адміністративний суд міста Києва перейшов в письмове провадження для прийняття рішення по справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Громадської організації «Львівська обласна організація Всеукраїнської правозахисної організації «Меморіал» імені Василя Стуса» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлений 11 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.