Справа № 159/3274/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3274/17
Провадження № 2-а/159/211/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Бігуна Станіслава Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у праві про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:
Позивач 04.09.17 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить визнати дії відповідача, що полягають у складанні оскаржуваної постанови, незаконними; скасувати оскаржувану постанову, закрити провадження у справі про притягнення його до адмінправопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адмінправопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.08.17 р. його було притягнуто до адмінвідповідальності і накладено адмінстягнення. Приводом до цього стало врахування відповідачем того, що він о 10 год. 29.08.17 р. на 86 км а/д Доманово Ковель Теребляче під час руху т/з при перестроюванні не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напряму, чим порушив п. 9.2, п. п. «б» ПДР України, та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що своєї винуватості не визнає. Дійсно, о 10 год. 29.08.17 р. він рухався на своєму автомобілі по а/д Доманово Ковель Теребляче, проїжджав 86 км. Був зупинений відповідачем. Останній вказав, що він при перестроюванні в правий ряд не увімкнув світловий покажчик повороту. Він з цим не погодився, зазначивши, що він поворот увімкнув, про що надав пояснення письмово. Його пояснення відповідачем до уваги прийнято не було. Щодо нього було винесено оскаржувану постанову. Вважає вказані вище дії відповідача незаконними, так як є незаконним складання адмінпротоколу без належного доведення винуватості. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач 15.09.17 р. позов підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просив позов задовольнити. У судове засідання 12.10.17 р. позивач не з`явився. Попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належно оповіщений, про причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутності, зазначивши, що позову не визнає.

Відповідач подав також до суду письмове заперечення проти позову, обґрунтоване тим, що він вважає всі три позовні вимоги позивача безпідставними. Щодо першої вимоги, покликаючись на ст. 3, п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМ України від 10.10.01 р. № 1 306; зазначає, що о 10 год. 10 хв. 29.08.17 р., при здійснені патрулювання на 85 км а/д державного значення М - 19 «Доманово - Ковель Чернівці - Требляче» ним як інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП було зафіксовано факт вчинення адмінправопорушення, а саме: водій т/з «ВМV 320» н. з. НОМЕР_1 , як було встановлено пізніше позивач, здійснюючи керування цим т/з а/д М 19, на 85 км при перестроюванні т/з з однієї смуги руху в іншу, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2., п. п. «б» ПДР, що є порушенням ч. 2 ст. 122 КУпАП. Покликаючись на ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1.1, 1.9, 9.2 п. п. «б» ПДР України, зазначає, що останньою нормою права передбачено, що сигнал світловим покажчиком повороту обов`язково повинен подаватися своєчасно та незалежно від наявності інших учасників дорожнього руху. Починаючи рух від правого краю проїзної частини, слід подати сигнал лівого повороту, а від лівого, - відповідно - правого. Сигнал лівого повороту подається також перед перестроюванням на ліву полосу, поворотом ліворуч, розворотом, початком обгону, а також перед зупинкою біля лівого краю проїзної частини. Сигнал правого повороту подається перед початком руху від лівого краю проїзної частини, поворотом чи перестроюванням праворуч, а також при завершенні виконання обгону. Покликаючись на ч. 2 ст._122_КУпАП, зазначає, що оскільки було виявлено правопорушення, то було застосовано до особи яка перебувала в даному транспортному засобі за кермом позивача - превентивний захід, передбачений ст. ст. 31, 33 Закону України «Про Національну поліцію», здійснено опитування його про відомі обставини вчинення ним правопорушення. З наведених пояснень встановлювалось, що позивач перебував за кермом вказаного вище т/з, є водієм цього т/з, тому виникли підстави для перевірки документів водія, передбачені п. 2.1 ПДР України, з чітким поінформуванням водія т/з про порушення ним вимог п. 9.2, п. п. «б» ПДР України. З покликанням на п. 5 ст. 213, ст. ст. 222, 279 КУпАП, зазначає, що було розпочато розгляд справи про адмінправопорушення з оголошення позивачеві того, яка саме справа підлягає розгляду, що він притягається до адмінвідповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП; було роз`яснено позивачеві його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП; заслухано усні пояснення позивача по факту вчиненого ним правопорушення. Позивач спочатку надав усні пояснення про те, що, можливо він і не включив покажчик; не пам`ятає та дорікав за погоню за його автомобілем. Через деякий при написані письмових пояснень, позивач від своїх слів відмовився і написав протилежне. Покликаючись на ст. 251 КУпАП, зазначає, що провадження у справах про адмінправопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на розгляд справ про адміністративне правопорушення.Покликаючись на ст. 252 КУпАП, зазначає, що оскільки факт правопорушення було зафіксовано візуально поліцейськими, відповідні відомості про вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, 29.08.17 р. було засвідчено відповідними рапортами: інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП Хомичем Д.В. та його. Перелік доказів, зазначених у ст. 251 КУпАП, не є вичерпним. Покликаючись на визначення поняття документа, наведеного у ст. 1 Закону України «Про інформацію», зазначає, що рапорт це усне або письмове офіційне повідомлення про що - небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої - небудь справи; є офіційним документом, є документом та повноцінним доказом при розгляді справи про адмінправопорушення. Виявивши правопорушення, відповідно до ст. 222 КУпАП його напарник по патрулюванню - інспектор Хомич Д.В. мав повне законне право написати рапорт по факту виявленого правопорушення, а він, розглядаючи справу згідно ст. 279 КУпАП, - розглянути його пояснення як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП, всебічно, об`єктивно дослідивши всі обставини і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням відповідно до ст. 252 КУпАІІ. Розглянувши справу про адмінправопорушення, ним було винесено оскаржувану постанову. Її було оголошено позивачеві негайно після закінчення розгляду справи. Копію оскаржуваної постанови особа, яка притягалась до адмінвідповідальності, отримала під підпис. Позивачеві було роз`яснено положення ст. ст. 307, 308, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. ст. 287 - 289 КУпАП. Оскільки справа про вчинення позивачем адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглянута посадовою особою, яка уповноважена КУпАП розглядати справи про вчинення адмінправопорушень, він є суб`єктом владних повноважень, справа розглянута в межах наданих йому повноважень. Ним було оцінено докази за його внутрішнім переконанням у їх сукупності та керуючись законом і правосвідомістю. Справа про адмінправопорушення розглянута в строк. Розглянувши справу, він виніс оскаржувану постанову. Адмінстягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та під час виконання службових обов`язків. Тому вважає, що оскаржувана постанова є законною, обгрунтованою. Щодо другої позовної вимоги позивача, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Оскаржувана постанова винесена ним як посадовою органу НП. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, зазначає, що оскаржувана постанова відповідає вказаній нормі права. Оскаржувана постанова є законною. Щодо третьої позовної вимоги позивача, зазначає, що вона також не підлягає до задоволення. З покликанням на ч. 2 ст. 162 КАС України, зазначає, що суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Повноваженнями щодо притягнення особи до адмінвідповідальності за порушення приписів ст. 126 КУпАП, як і визначення одного з допустимих видів стягнення за таке правопорушення, наділені виключно посадові особи працівники відповідних підрозділів НП, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання. Покликаючись на ст. 247, ч. З ст. 284 КУпАП, зазначає, що суд уповноважений лише перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови. Просить у задоволенні позову відмовити.
На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на поліцію.

Як слідує із змісту п. п. «б» п. 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за, порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху. Передбачено відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що хоча позивач покликається на ту обставину, що о 10 год. 29.08.17 р. на 86 км а/д Доманово Ковель Теребляче відповідачем щодо нього було складено протокол про адмінправопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак, така обставина не знайшла свого ствердження в суді. Зокрема, і позивач копії протоколу такого характеру суду не надав і таке посилання позивача спростовується доказами, наданими суду відповідачем відеозаписом оформлення оскаржуваної постанови від 29.08.17 р..

Відповідачем як інспектором роти № 1 батальону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенантом поліції 29.08.17 р. на 86 км а/д Доманово Ковель Тереблече було винесено щодо позивача постанову у справі про адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, серії БР № 043 537, у якій зазначено, що позивач о 10 год. 29.08.17 р. на 86 км а/д Доманово Ковель Тереблече під час руху т/з при перестроюванні не подав сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напряму, чим порушив п. 9.2, п. п. «б» ПДР України, та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Будь - яких доказів винуватості позивача у постанові не наведено. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис тоді ж.

Відповідно до змісту письмового заперечення відповідача проти позову, розгляд справи про адмінправопорушення було проведено ним з врахуванням усних та письмових пояснень позивача, рапортів поліцейських. При цьому він надав перевагу усним поясненням позивача, у яких останній не заперечував своєї винуватості у вчиненні правопорушення. Разом з тим, підстава, з якої письмові пояснення позивача було відповідачем відкинуто, а було прийнято до уваги усні пояснення певного протилежного - змісту, у оскаржуваній постанові не зазначена.

Відповідно ж до письмового пояснення позивача від 29.08.17 р., наданого відповідачеві в ході розгляду справи про адмінправопорушення до винесення оскаржуваної постанови, позивач пояснив, що він при здійсненні маневру обгону увімкнув лівий, а потім - правий покажчик повороту.

Суд враховує, що таке пояснення позивача у оскаржуваній постанові не проаналізоване відповідачем та правової оцінки йому не надано.

Відповідачем у й1ого письмовому запереченні проти позову зазначено, що він, приймаючи рішення по справі про адмінправопорушення, в якості доказу винуватості позивача врахував свій та свого напарника поліцейського Хомича Д.В. рапорти.

Вказані вище рапорти датовані 29.08.17 р., адресовані начальнику управління ПП у м. Луцьку, містять резолюцію, датовану 29.08.17 р., звернену відповідачеві, про доручення їх до матеріалів справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як слідує з даних відтвореного у судовому засіданні аудіо - відеозапису з місця події від 29.08.17 р. (час з 10 год. 17 хв. по 10 год. 33 хв.), автомобілі позивача та відповідача стоять на узбіччі автодороги, позивач писав письмове пояснення (час з 10 год. 17 хв. 10 год. 23 хв.), надав його відповідачеві, а останній провів розгляд справи про адмінправопорушення (час 10 год. 26 хв.). Фіксування безпосередньо такого факту, що позивач вчинив вказане вище правопорушення; надавав усні пояснення протилежного письмовим поясненням змісту; у розпорядження відповідача надійшли його та його напарника рапорти, немає.

Тобто, на час розгляду справи відповідачем не могли бути взяті до уваги як докази вказані вище рапорти, що на момент розгляду справи ні відповідачем, ні його напарником поліцейським, на місці події не оформлялись і до справи були приєднані лише відповідно до резолюції особи, якій були адресовані, та яка на місці події присутньою не була, наклала відповідні резолюції на рапортах, безумовно, після їх виготовлення та отримання нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено у ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд, проаналізувавши докази у справі, пояснення сторін, приходить до висновку, що судом не здобуто, а відповідачем не надано суду достатніх доказів того, що на момент винесення оскаржуваної постанови, у його розпорядженні були достатні докази вчинення позивачем вказаного вище правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Таким чином, посилання позивача, зазначене ним у позовній заяві на те, що дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови були неправомірними, оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог законодавства, а саме: ст. ст. 251, 252, 245 КУпАП, тобто, за відсутності належних доказів винуватості позивача, а, відповідно, наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови, знайшло своє ствердження в судовому засіданні.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі про адмінправопорушення щодо позивача з такої підстави як відсутність у його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, так як позивач не надав суду переконливих доказів цього.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, саме в частині визнання дій відповідача неправомірними та скасування оскаржуваної постанови, в решті позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 -11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України, ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії інспектора роти № 1 батальону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенанта поліції Бігуна Станіслава Володимировича, що полягають у винесенні щодо позивача у справі - ОСОБА_1 постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 043 537 від 29.08.17 р. про вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, неправомірними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 043 537, винесену 29.08.17 р. інспектором роти № 1 батальону УПП у м. Луцьку ДПП лейтенантом поліції Бігуном Станіславом Володимировичем про визнання позивача у справі - ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., скасувати.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:І. М. Логвинюк