Справа № 815/4465/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4465/17

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

представника позивача - Швець Б.В.

представника апелянта - Левченко А.П.

представника апелянта - Абрамова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», Державного агентства рибного господарства України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю «ВМС-10» до Державного агентства рибного господарства України, третя особа Асоціація Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 404 від 26 липня 2017 року «Про скасування Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкту», -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2017 року ТОВ «ВМС-10» звернулось до Одеського окружного адміністративного з позовом до Державного агентства рибного господарства України, третя особа Асоціація Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 404 від 26 липня 2017 року «Про скасування Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкту».

Ухвалою від 01 вересня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд задовольнив клопотання ТОВ «ВМС-10» про забезпечення адміністративного позову та зупинив дію наказу Державного агентства рибного господарства України від 26 липня 2017 року № 404 «Про скасування Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта», а також заборонив Державному агентству рибного господарства України погоджувати режими рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик (або його частини) до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 01.09.2017 року про вжиття заходів забезпечення позову Асоціація Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка» подало апеляційну скаргу (а.с. відокремлених матеріалів 14-18), в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «ВМС-10» про вжиття заходів забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при постановленні оскарженої ухвали суд першої інстанції не прийняв до уваги приписи п. 2.1.6 Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України № 4 від 15.01.2008 року, відповідно до якого на одному водному об'єкті можливе встановлення декілька режимів рибогосподарської експлуатації водного об'єкта, що спростовує доводи позивача про створення небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, у затвердження іншим особам режиму рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик (або його частини). В той час як заборона суду погоджувати іншим особам режиму рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик (або його частини) порушує права третіх осіб, зокрема Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», яка у встановленому законом порядку підготувала пакет документів для отримання Режиму рибогосподарської експлуатації озер (водосховища) Сасик (2016-2027 р.р.), але через оскаржену ухвалу не має змоги отримати погоджений режим.

Також апелянт вважає забезпечення позову фактичним втручанням суду у діяльність Державного агентства рибного господарства України.

Також не погоджуючись з ухвалою суду від 01.09.2017 року про вжиття заходів забезпечення позову, Державне агентство рибного господарства України подало апеляційну скаргу (а.с. відокремлених матеріалів 31-33), в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «ВМС-10» про вжиття заходів забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову з посиланням на те, що відповідач наділений повноваженнями погодження режимів та у позивача після прийняття оскарженого наказу залишається право погоджувати Режими для інших суб'єктів, що може створити небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Апелянт - Державне агентство рибного господарства України також зазначає, що забезпечивши позов без об'єктивних підстав, суд першої інстанції фактично втрутився у законне право відповідача здійснювати надані йому повноваження та обмежив надані законом права та обов'язки.

Зазначає апелянт також і про те, що оскаржена ухвала не містить обґрунтування суду першої інстанції реальності ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а застосовані види забезпечення позову є неспівмірними із заявленими вимогами, внаслідок відсутності підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВМС-10» та управління Державного агентства рибного господарства у Одеській області письмових заперечень на апеляційні скарги не надали.

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції встановив, що клопотання про забезпечення адміністративного позову позивач обґрунтовує тим, що вчинення відповідачем дій у супереч Конституції України та Законам України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» носить очевидний характер, підстави та повноваження приймати оскаржуване рішення у відповідача були відсутні, відповідач при прийнятті оскарженого рішення не намагався з'ясувати позицію позивача. За таких обставин, з огляду на очевидність допущених відповідачем порушень, що виразилось у вчиненні дій не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, реалізація в подальшому відповідачем своїх повноважень створює небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. В зв'язку з цим, на думку позивача, є необхідність винесення судом рішення про забезпечення адміністративного позову.

Враховуючи приписи ст. ст. 7, 8 117, 118, ч. 3 ст.159 КАС України, рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року, п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову є обґрунтованим та може бути задоволеним, зазначивши при цьому, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до матеріалів справи предметом спору в цій справі є законність наказу Державного агентства рибного господарства України від 26.07.2017 року № 404 «Про скасування Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта».

Також суд першої інстанції зазначив, що оскарженим наказом 26.07.2017 року Державним агентством рибного господарства скасований Режим рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик в умовах спеціального товарного рибного господарства користувача товариства з обмеженою відповідальність "ВМС-10".

Оскільки відповідно до п.п. 44 п. 4 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року № 895, Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань погоджує режими рибогосподарської експлуатації водних об'єктів та контролює діяльність спеціальних товарних рибних господарств, суд першої інстанції зауважив, що у відповідача залишається законне право погоджувати для інших суб'єктів господарської діяльності режими рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик (або його частин), що може створити небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди правам позивача, що є підставою для зупинення дії наказу Державного агентства рибного господарства України від 26.07.2017 року № 404 «Про скасування Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта», та для заборони Державному агентству рибного господарства України погоджувати режими рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик (або його частини) до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не можуть бути задоволені.

Апеляційний суд встановив, що предметом спору в цій справі є правомірність наказу Державного агентства рибного господарства України від 26.07.2017 року № 404 «Про скасування Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта».

Відповідно до матеріалів справи Режим рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик в умовах спеціального товарного рибного господарства (2013-2022 р.р.) погоджений позивачу 30 серпня 2013 року (а.с. відокремлених матеріалів 57-68).

Відповідно до п.п. 2.1.6 п. 2 Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України № 4 від 15.01.2008 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2008 р. за № 65/14755, при розробці Режиму на водні об'єкти, де вже здійснювалась рибогосподарська діяльність, відносини між користувачами, які традиційно (3 і більше років) здійснюють спеціальне використання ВЖР, та суб'єктом господарювання, що подає Режим на затвердження, урегульовуються шляхом згоди всіх користувачів щодо участі в створеному СТРГ або затвердженням спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань рибного господарства України Режимів на окремі ділянки водного об'єкта.

Таким чином, скасування позивачу оскарженим наказом Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта, позбавляє позивача статусу особи, яка три і більше років здійснює використання ВЖР (водних живих ресурсів), та надає іншим особам, зокрема третій особі у справі - Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», можливість розробки та подання на затвердження Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта без узгодження прав, обов'язків та інтересів позивача, що підтверджено матеріалами справи, зокрема відомостями, викладеними у клопотанні Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», про те, що після прийняття оскарженого наказу Асоціація звернулась до компетентних органів з метою отримання Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта (а.с. відокремлених матеріалів 126-129).

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка» про можливість спільного використання водного об'єкта, оскільки таке використання має бути погоджене між особами, що здійснюють використання ВЖР (водних живих ресурсів).

При цьому апеляційний суд зауважує, що затвердження будь-якій іншій особі Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта, до ухвалення судового рішення по суті спору в цій справі, у разі задоволення позовних вимог, дійсно утруднить відновлення порушених прав позивача, оскільки останній буде змушений звертатись чи до відповідача, чи до суду, із вимогами про скасування такого Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, що за приписами ч. 1 ст. 117 КАС України є підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Доводи апелянта - Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка» про порушення прав Асоціації при постановлені оскарженої ухвали апеляційний суд відхиляє, як такі, що ґрунтуються на помилковому трактуванні Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України № 4 від 15.01.2008 року, оскільки, у разі задоволення позову та погодження до цього Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта для Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», призведе до виникнення спорів, які особи, також і апелянт будуть вимушені вирішувати також і у судовому порядку.

Доводи апелянтів щодо фактичного втручання суду першої інстанції оскарженою ухвалою у діяльність Державного агентства рибного господарства України, а саме у законне право здійснювати надані повноваження, що є обмеженням наданих законом права та обов'язків, апеляційний суд відхиляє як такі, що не є обґрунтованими.

При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до п.п. 44 п.4 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого Постановою КМУ № 895 від 30.09.2015 року, Держрибагентство відповідно до покладених на нього завдань погоджує режими рибогосподарської експлуатації водних об'єктів та контролює діяльність спеціальних товарних рибних господарств.

Оскарженою ухвалою, у якості забезпечення позову, відповідачу, до ухвалення судового рішення в цій справі, заборонено лише погоджувати режими рибогосподарської експлуатації водосховища Сасик (або його частини), а не в цілому здійснювати повноваження щодо погодження режимів рибогосподарської експлуатації водних об'єктів.

Зазначене узгоджується з інститутом забезпечення позову, який в адміністративному судочинстві спрямований на охорону інтересів позивача в публічно-правових відносинах, від несумлінних дій відповідача, які, з високим ступеням вірогідності можуть призвести до порушення прав та інтересів позивача, відновлення яких в подальшому може бути утруднена, зокрема позивач буде змушений знов звертатись до суду з вимогами про скасування рішень, визнання протиправними дій, прийнятих, вчинених відповідачем.

Також апеляційний суд зазначає, що обрані засоби забезпечення позову гарантують позивачу реальну можливість захистити свої права, обов'язки та інтереси, без спричинення позивачу збитків, оскільки відповідно до скасованого Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта позивач має вчиняти певні дії, які також пов'язання з витрачанням коштів.

Доводи апелянта Державного агентства рибного господарства України про те, що

оскаржена ухвала не містить обґрунтування суду першої інстанції реальності ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, спростовуються мотивувальною частиною оскарженої ухвали, в якій суд першої інстанції обґрунтував своє рішення про вжиття заходів забезпечення позову.

Також апеляційний суд вважає помилковими і доводи Державного агентства рибного господарства України щодо не співмірності вжитих заходів із заявленими вимогами, оскільки ці доводи ґрунтуються на відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що, як встановлено при апеляційному розгляді справи не відповідає дійсності та спростовано матеріалами справи.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та вирішив питання щодо забезпечення позову з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 2, 11, 117-118, 96-71, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 200, 206, ч. 2 ст. 211, ч. 6 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Асоціації Татарбунарських риболовецьких підприємств «Рибалка», Державного агентства рибного господарства України залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець