Справа № 334/7983/16-а(2-а/334/434/16)
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2017 рокусправа № 334/7983/16-а(2-а/334/434/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 березня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя щодо неналежного зарахування загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 при призначенні пенсії - протиправною, зобов'язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу період проходження військової служби з 23.01.1993р. по 07.07.1993р., період проходження військової служби з 03.08.1987р. по 22.01.1993р. у кратному обчисленні - один місяць служби за півтора, а також зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період його роботи з 25.05.2000р. по 05.04.20001р., у зв'язку з чим перерахувати та виплатити пенсію з часу її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум..

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 березня 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, щодо належного зарахування загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 при призначенні пенсії ОСОБА_1 - протиправною.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя, зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період проходження військової служби з 23.01.1993 року по 07.07.1993 року, період проходження військової служби з 03.08.1987 року по 22.01.1993 року у кратному обчисленні - один місяць служби за півтора, а також зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи з 25.05.2000 року по 05.04.2001 року, у зв'язку з чим перерахувати та виплатити пенсію з часу її призначення, з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постановою, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя. та з 14.12.2015р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно розрахунку відповідача, загальний стаж на момент призначення пенсії склав 31 рік 6 місяців 21 день, у тому числі страховий стаж за Списком №1 - 17 років 8 місяців 29 днів.

При цьому, відповідачем не зараховано до стажу позивача період військової служби з 23.01.1993 року по 07.07.1993 року, період військової служби з 05.08.1983 року по 22.01.1993 року зараховано в однократному розмірі та не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 25.05.2000р. по 05.04.2001р..

На запити позивача, органом Пенсійного фонду у відповідних листах йому було повідомлено про відсутність підстав для пільгового обчислення періоду проходження військової служби в районах, прирівняних до районів Крайньої півночі (Хабаровський край), оскільки після проходження військової служби, позивач не влаштувався на роботу з укладанням трудового договору в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях, прирівняних до цих районів, період військової служби з 23.01.1993 року по 07.07.1993 року не зараховано у зв'язку з не наданням військового квитка, а період роботи позивача з 25.05.2000 року по 05.04.2001 року не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано, у зв'язку з тим, що даний період не покривають 5 річні строки дії наказів про атестацію робочих місць.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Щодо не зарахування органом Пенсійного фонду періоду військової служби з 23.01.1993 року по 07.07.1993 року, то у наданій суду апеляційної інстанції копії пенсійної справи позивача, наявна розписка-повідомлення про прийняття посадовою особою органу Пенсійного фонду від позивача заяви та документів, в переліку яких зазначено копію військового квитка. Тому, доводи відповідача про не надання позивачем військового квитка є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Щодо не зарахування періоду проходження військової служби у пільговому розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Пунктом «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590, указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі»; від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»; від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28.

Крім того, пунктом 6 постанови Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.

При цьому згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни.

У зв'язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 01 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Така правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 09 грудня 2014 року (справа № 21-406а14) та від 23 червня 2015 року (справа № 21-1000а15), які відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими у застосуванні.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 25 червня 1949 року № 2696-1086, чинною на час проходження позивачем військової служби, передбачено обчислення вислуги років на пенсію. Так, зокрема, передбачено пільгове обчислення строку служби в Мурманській області із розрахунку один рік служби за півтора.

Таким чином, вимога позивача про зарахування військової служби у кратному розмірі, підлягає задоволенню.

Щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи ОСОБА_1 з 25.05.2000р. по 05.04.2001р., то пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383.

Відповідно до пункту 3 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Так, в довідці наданій позивачем зазначені накази на підприємстві про результати проведення атестації: накази № 73 від 25.05.1995 року, № 160 від 06.04.2001 року, № 151 від 20.03.2006 року, № 131 від 17.03.2011 року, у зв'язку з чим органом Пенсійного фонду не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 25.05.2000р. по 05.04.2001р.

Як встановлено судом першої інстанції, первинна атестація робочого місця позивача за Списком №1 була проведена згідно із наказом від 25.05.1995 року №73.

Матеріали справи свідчать, що зв'язку із закінченням строку дії наказу №73 від 25.05.1995 року та неможливістю проведення наступної атестації вчасно, адміністрація ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» зверталась до державних установ з проханням подовжити строк дії результатів атестації робочих місць, проведеної відповідно до вказаного наказу до часу проведення наступної атестації.

Листом управління соціального захисту населення Запорізької облдержадміністрації від 07.06.2000 року №02-340 визнано можливим використання результатів атестації робочих місць за наказом від 25.05.1995 року №73 до закінчення роботи по наступній атестації.

Наступна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із наказом від 06.04.2001 року №160.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 16.09.2014 року № 21-307а14, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стаж позивача з 25.05.2000 року по 05.04.2001 року також має бути зарахований за Списком №1.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з врахуванням пільгового стажу, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення , а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24 березня 2017 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим