Справа № 813/2654/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9363/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сапіги В.П., Хобор Р.Б.

розглянувши у поряду письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

19.07.2017 року позивач - Головне управління ДФС у Львівській області звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача податковий борг в сумі 8 500,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року позов задоволено повністю. Стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у розмірі 8500 грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем суму визначених штрафних санкцій, згідно рішення ГУ ДФС у Львівській області №27/2100/НОМЕР_1 від 17.03.2014 року, в розмірі 8500,00 грн. у передбачені законодавством строки сплачено не було. Позивачем були вжиті заходи щодо погашення відповідачем податкового боргу, однак, такі заходи контролюючого органу не призвели до повного погашення податкового боргу.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт наявності спірного боргу відповідача є доведеним, однак, на час постановлення судом рішення залишається непогашеним. Відтак вказану суму заборгованості необхідно стягнути в судовому порядку.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2014 року у справі № 461/5106/14-а за позовом ОСОБА_2 до Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, Дільничого інспектора міліції про визнання дій протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення було визнано дії працівників Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області протиправними та скасовано протокол про адміністративне правопорушення №0220293 від 23.10.2013 року за ч.2 ст.156 КУпАП, складений щодо ОСОБА_2, яка нібито продала слабоалкогольні напої особі, яка не досягла 18 років.

Крім того, постановою Галицького районного суду м. Львова від 13.05.2015 року у справі № 461/15424/13-а скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення № 181 від 12.12.2013 року про визнання ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. за фактом продажу слабоалкогольних напоїв.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 17.03.2014 року ГУ Міндоходів у Львівській області було прийнято рішення №27/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 у загальному розмірі 8500,00 грн., у зв'язку із здійсненням роздрібної торгівлі слабоалкогольними напоями без наявності ліцензії та здійсненням реалізації пива (крім безалкогольного) алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Вказане рішення про застосування фінансових санкцій було винесене на підставі матеріалів перевірки Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 23.10.2013 року та надіслане на адресу відповідача рекомендованим листом.

Вищевказане рішення про застосування фінансових санкцій від 17.03.2014 року №27/2100/НОМЕР_1 оскажувалось відповідачем в судовому порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016р. у справі №813/2605/14 скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015р. та залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2014р., якою відмовлено в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 17.03.2014 року №27/2100/НОМЕР_1.

Отже, набрало законної сили судове рішення, яким встановлено правомірність рішення ГУ Міндоходів у Львівській області від 17.03.2014 року №27/2100/НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій на суму 8500,00 грн, відтак покликання апелянта на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2014 року, якою скасовано протокол про адміністративне правопорушення № 0220293 від 23.10.2013 року, складений щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.156 КУпАП та скасування постановою Галицького районного суду м. Львова від 13.05.2015 року постанови по справі про адміністративне правопорушення № 181 від 12.12.2013 року про визнання ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн., є безпідставними.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 (із змінами та доповненнями) (далі - Порядок) у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.

Відтак, як слідує із матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати фінансових санкцій в розмірі 8500,00 грн.

Будь-яких доказів у підтвердження погашення вказаних штрафних санкцій відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що факт наявності спірної заборгованості штрафних (фінансових) санкцій відповідача в сумі 8 500,00 грн. є доведеним, тому судом першої інстанції правомірно задоволено адміністративний позов Головного управління ДФС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про її стягнення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі №813/2654/17 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді В. П. Сапіга
Р. Б. Хобор