Справа № П/811/1821/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 рокусправа № П/811/1821/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

за участю:

представника позивача: Несевря Д.С.,

представника відповідача: Вольховського П.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Прокуратури Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі №811/1821/16 за позовом Прокуратури Кіровоградської області до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

19 грудня 2016 року Прокуратура Кіровоградської області звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дій державного виконавця щодо накладення штрафу у виконавчому провадженні за виконавчим документом №П/811/3509/15, скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо накладення штрафу від 28.11.2016 року у виконавчому провадженні за виконавчим документом №811/3509/15.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що Прокуратурою Кіровоградської області - боржником по виконавчому провадженню неодноразово направлялись до відповідача заяви про відкладення виконавчих дій, також прокуратурою вживались дії щодо виконання рішення суду, а саме: в телефонному режимі пропонувалось ОСОБА_4 з'явитись до Прокуратури для виконання рішення суду, також йому направлявся лист з пропозицією з'явитись до відділу по роботі з кадрами для визначення посади, на яку його можливо призначити. Тобто, позивачем не виконувалось рішення суду з поважних підстав, однак відповідачем не надано оцінки поважності причин невиконання рішення суду, а прийнято постанову, яка порушує права боржника.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволено частково. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі № П/811/3509/15 скасовано та прийнято нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнено частково, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Кіровоградської області №742к від 14.12.2015 року, поновлено ОСОБА_4 на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури з 14 грудня 2015 року, а також стягнуто з Кіровоградської місцевої прокуратури на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2015 року по 14 березня 2016 року (а.с.107-114).

Постанову в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури з 14 грудня 2015 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 грудня 2015 року по 14 березня 2016 року допущено до негайного виконання.

За заявою позивача Кіровоградським окружним адміністративним судом на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року 13.04.2016 року видано виконавчий лист (а.с.129-130).

За заявою стягувача про примусове виконання виконавчого листа №П/811/3509/16 виданого 13.04.2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 23.05.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.142-143).

Згідно листа заступника прокурора Кіровоградської області від 10.06.2016 року №11-2404-16 Прокуратурою Кіровоградської області постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2016 року отримано 02.06.2016 року (а.с.123).

Прокуратурою Кіровоградської області 02.06.2016 року направлено державному виконавцю заяву про відкладення вчинення виконавчих дій із примусового виконання виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.04.2016 року по справі №П/811/3509/15 у зв'язку із складністю виконання судового рішення, неоднозначної судової практики та специфіки судового спору, що склався між сторонами (а.с.8-9).

Також, встановлені обставини справи свідчать, що прокуратурою Кіровоградської області подано касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.01.2016 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року в якій також просила зупинити виконання вищевказаних рішень.

Проте, відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.04.2016 року у задоволенні клопотання про зупинення виконання судових рішень відмовлено (а.с.104).

Враховуючи, що станом на 28.11.2016 року відомостей про виконання рішення суду на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходило, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 28.11.2016 року виніс постанову про накладення на прокуратуру Кіровоградської області штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду (а.с.42).

Вважаючи постанову про накладення на прокуратуру Кіровоградської області штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржником не виконано рішення суду у строк наданий виконавцем без поважних причин, тому державним виконавцем правомірно прийнято постанову про накладення на боржника штрафу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За приписами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з системного аналізу зазначених статей підставою для застосування державним виконавцем штрафу до боржника є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, при цьому процесуальні документи, що містять вимогу державного виконавця є обов'язковими для виконання сторонами виконавчого провадження.

Встановлені обставини справи свіжчать, що рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачем станом на момент винесення постанови про накладення штрафу не виконано.

В матеріалах справи містяться копії наказу №22ц від 16.01.2017 року відповідно до якого ОСОБА_5 призначений на посаду прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави в суді та при виконанні судових рішень прокуратури області та наказу №24ц від 17.01.2017 року яким відділ фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області зобов'язано виплатити ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2015 року по 14.03.2016 року та суму моральної шкоди в розмірі 3000 грн. (а.с.146, 149).

Між тим, вказані накази були прийняті Прокуратурою Кіровоградської області вже після прийняття відносно неї, як божника по виконавчому провадженню, постанови про накладення штрафу, тому зазначені накази не можуть підтвердити або спростувати поважність причин, які послугували невчасному виконанню рішення суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що той факт, що позивач звертався до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із клопотаннями про відкладення виконавчих дій не може слугувати підставою для невиконання рішення суду, при цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем дій або бездіяльності відповідача стосовно розгляду поданих позивачем клопотань про відкладення виконавчих дій.

Так, само ініціювання позивачем питання щодо зупинення Вищим адміністративним судом України виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року не може підтвердити поважності невиконання рішення суду, з урахуванням відмови ВАСУ у задоволенні клопотання позивача про зупинення виконання рішення суду, а також того, що вказана постанова в частині поновлення особи на роботі та виплати середнього заробітку за один місяць виконується негайно.

При цьому матеріали справи свідчать, що ОСОБА_5 неодноразово звертався до прокуратури Кіровоградської області щодо виконання судового рішення та поновлення його на посаді (а.с.116-117, 119-122, 124-128).

Проте листами від 29.03.2016 р., 10.05.2016 р. та 10.06.2016 р. ОСОБА_5 повідомлено, що у Прокуратури Кіровоградської області немає можливості виконати рішення суду (а.с.115, 118, 123).

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги з приводу неодноразових спроб боржника самостійно виконати рішення суду.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Прокуратурою Кіровоградської області не доведено суду, що нею вчинялись дії щодо виконання судового рішення, обставини на які посилається Прокуратура Кіровоградської області як такі, що унеможливили виконання судового рішення у наданий строк є формальними та не вказують на поважність причин, що зробили виконання постанови суду неможливим.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог Прокуратури Кіровоградської області.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі повно та всебічно досліджених обставин справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі №811/1821/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай