Справа № 425/1411/17
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року Провадження №2-а/425/75/17

Справа №425/1411/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Гайворонська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в міста Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Луганської області ОСОБА_3, яким просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 663443 від 02 червня 2017 року.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не зявились. Позивач подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Свої вимоги підтримав. Відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, разом із цим 5 вересня 2017 року надав суду заперечення та просив справу розглянути без його участі.

Позиція позивача, з урахуванням додатково наданих пояснень його представником, полягала у тому, що оскаржувана постанова, складена відповідачем не правомірно. Оскільки позивач хоча і розмовляв під час руху транспортного засобу по мобільному телефону, і визнав це під час складання постанови, він не тримав його у руках, позаяк має відповідний пристрій, що дозволдяє обходитись без цього (hands free). Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідач не надав можливості скористатись своїми правами після їх оголошення, не зясувавши наявності або відсутності клопотань, що є порушенням процесуальних прав.

Позиція ж відповідача, з огляду на зміст оскаржуваної постанови полягала у тому, що 02 червня 2017 року, приблизно о 08 годині 50 хвилин, він встановив порушення вимог п.2.9 (д) ПДР України ОСОБА_1, зокрема останній перебуваючи за кермом автомобіля марки "Daewoo Lanos", під час руху автомобіля розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його руках, що являється складом адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Під час розгляду справи жодних клопотань про надання можливості скористатись допомогою адвоката від позивача не надходило. Всі питання передбачені статтею 278 КУпАП було розглянуто та вирішено ще до складання постанови. Враховуючи, що постанова серії АР № 663443 від 02 червня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог діючого законодавства України, підстави для її скасування відсутні.

А суд, на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні факти і обставини, відповідно до яких він визначив такі правовідносини:

Другого червня 2017 року, приблизно о 08 годині 50 хвилин, інспектор роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в міста Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Луганської області ОСОБА_3, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадянського порядку, перебуваючи у автомобілі патрульної поліції, після зупинки автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, інспектор підійшов до нього, та повідомив про те, що у відношенні останнього буде складена постанова про адміністративне правопорушення за порушення підпункту "д" пункту 2.9. Правил дорожнього руху, а саме: користування ним під час руху на автомобілі мобільним телефоном тримаючи його у руках, що інспектором і було зроблено після розяснення прав ОСОБА_4 (а.с.3-5,6,57-59,60).

Цією постановою інспектор визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, за порушення пункту "д" п.п.2.9. Правил дорожнього руху, яке виразилось у тому, що той керуючи транспортним засобом користувався засобом зв`язку тримаючи його у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону (а.с.6).

Склавши постанову (серії АР №663443) у справі про адміністративне правопорушення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 повідомив про це ОСОБА_4 та вручив йому копію цієї постанови та розяснив йому його права, повязані із цим (а.с.6,60).

І вже 14 червня 2017 року, ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову шляхом подання адміністративного позову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.3-5).

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням субєкта владних повноважень в особі інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, та дійшов до таких висновків:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень пункту 1 частини 3 статті 2 та пункту 2 частини 1 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень (у тому числі і у справах про притягнення до адміністративної відповідальності) адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Але при цьому, в силу положень частини 2 статті 71 КАС України, у таких справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія АР №663443) від 02 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України суд виходить із того, що відповідачем не надано доказів того, що вказана постанова приймалась на підставі та у спосіб, що передбачений положеннями статей 217,245-251,278-280 КУпАП, тобто на основі суворого додержання встановленої процедури розгляду адміністративної справи, що є обовязковою передумовою правомірності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідачем не надано суду жодних доказів вчинення позивачем діяння передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, тобто суду не надано жодних доказів того, що 02 червня 2017 року позивач керуючи транспортним засобом у вигляді автомобіля марки «Daewoo Lanos», саме під час руху цього автомобіля і керування ним, позивач, саме за допомогою рук розмовляв по мобільному телефону, як це вказано відповідачем у постанові (а.с.6).

Звичайно суд врахував, що положеннями частини 2 статті 122 КУпАП, з урахуванням примітки, дійсно передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, особою, яка керувала транспортним засобом у момент користування.

Але суд констатує, що в силу правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, суд не може розглядати і прийняти таку постанову, саму по собі, як доказ вчинення позивачем вказаного діяння, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 254 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься.

Олднак, суд враховує як доказ, наданий відповідачем лазерний диск, що містить аудіовізуальну інформацію про подію, яка відбулась. І суд погоджується, що ОСОБА_4, під час надання пояснень, визнав факт розмови по телефону під час керування автомобілем, але тільки це. Факт розмови по телефону тримаючи його у руках ним не підтверджено, а інших доказів, які могли б це підтвердити, відповідач суду не надав (а.с.60).

А для кваліфікації вчиненого особою діяння, як правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, необхідним є факт встановлення користування водієм засобом зв`язку саме за допомогою рук.

Також суд відзначає, що речовий доказ у вигляді лазерного диску містить докази того, що завдання, встановлене статтею 245 КУпАП відповідач виконав не в повному обсязі; порядок розгляду справи, передбачений статтями 268, 278 та 279 КУпАП, з урахуванням особливостей розгляду справи на місці, відповідачем не дотримано (тут суд констатує, що відповідач не повідомив ким саме буде розглянута справа; всі права позивача відповідач роз`яснив, однак не надав можливості скористатись цими правами після їх проголошення, не зясував наявності або відсутності клопотань, а відразу склав постанову про накладення адміністративного стягнення).

Тож зважаючи на викладене, суд констатує, що доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення,передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП йому не надано, і як наслідок доказів правомірності рішення у вигляді постанови (серія АР №663443) в справі про адміністративне правопорушення від 02 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат судом не встановлені.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 1,2,5-7,17-20,23,69-72,122-154,158-163,167,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №3 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову (серія АР №663443) від 02 червня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Розподіл судових витрат не проводити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя - Д.С. Коваленко