Справа № 826/16450/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства «Український центр механізації колійних робіт» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 червня 2017 року адміністративний позов державного підприємства «Український центр механізації колійних робіт» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 03 жовтня 2016 року №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем безпідставно віднесено до складу витрат від'ємне значенні курсових різниць за заборгованістю в сумі 302143805,00 грн. за 2014 рік.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 15 березня 2016 року по 02 червня 2016 року на підставі направлень ГУ ДФС у м.Києві від 15 березня 2016 року №265/26-15-14-02-04, №264/26-15-14-02-04, №650/26-15-14-03-03, від 24 березня 2016 року №318/26-15-14-02-02, від 02 червня 2016 року №998/26-15-14-06-03, наказу ГУ ДФС у м.Києві від 15 березня 2016 року №650, згідно з пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 18 квітня 2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 18 квітня 2016 року, відповідно до затвердженого акту перевірки, за наслідком якої складено акт від 16 червня 2016 року №257/26-15-14-02-04/31349738, в якому зафіксовано порушення ДП «Український центр механізації колійних робіт» п.п.44.1, 44.2, 44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.пп.153.1.2, 153.1.3, 153.1.4 п.153.1 ст.153, п.п.138.1, 138.5 ст.138 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 28330222,00 грн., в тому числі за 2014 рік у сумі 19225866,00 грн., та за 2015 рік у сумі 9104356,00 грн.

На підставі акта перевірки від 16 червня 2016 року №257/26-15-14-02-04/31349738 ГУ ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12 липня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток у розмірі 35412777,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - 28330222,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 7082555,00 грн.

За наслідками оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку рішенням ДФС України від 20 вересня 2016 року №20399/6/99-99-11-01-01-25 скасовано податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у м.Києві від 12 липня 2016 року № в частині застосування штрафних санкцій по податку на прибуток за 2015 рік, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

03 жовтня 2016 року ГУ ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток у розмірі 33136688,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - 28330222,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4806466,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що заборгованість ДП «Український центр механізації колійних робіт» за кредитами є монетарною статтею і сума від'ємного значення курсових різниць від перерахунку такої заборгованості підлягала включенню до складу витрат ДП «Український центр механізації колійних робіт», що враховуються при визначені об'єкта оподаткування (фінансового результату до оподаткування), та є базою для нарахування податку на прибуток підприємства.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 9.1.1 п.9.1 ст.9 ПК України податок на прибуток підприємств віднесено до загальнодержавних податків.

Об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу (пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції до 01 січня 2015 року)).

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції, що діяла з 01 січня 2015 року) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Склад витрат та порядок їх визнання врегульовані ст.138 ПК України (в редакції, що була чинної у 2014 року та регулює спірні правовідносини) так, відповідно до п.138.1 наведеної статті витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно пп.«г» пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають, зокрема, витрати банківських установ, до яких відносяться від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу.

Відповідно до пп.«а» пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, що включають, зокрема, витрати за операціями в іноземній валюті, втрати від курсової різниці, визначені згідно зі статтею 153 цього Кодексу.

Підпунктом 153.1.3 п.153.1 ст.153 ПК України (в редакції, що була чинною у 2014 році) передбачено, що визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року №193 затверджено Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про операції в іноземних валютах та відображення показників статей фінансової звітності господарських одиниць за межами України в грошовій одиниці України (п.1 Положення).

Згідно п.4 наведеного Положення курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов'язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів; немонетарні статті - статті інші, ніж монетарні статті балансу.

Відповідно до пп.«а» п.7 Положення на кожну дату балансу монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу.

Пунктом 8 цього Положення передбачено, що визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня.

Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Курсові різниці від перерахунку монетарних статей про інвестиційну і фінансову діяльність відображаються у складі інших доходів (витрат), за винятком курсових різниць, які відображаються згідно з пунктом 9 Положення (стандарту) 21.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, п.20 якого передбачено, що до інших операційних витрат включаються, крім іншого, втрати від операційної курсової різниці (тобто від зміни курсу валюти за операціями, активами і зобов'язаннями, що пов'язані з операційною діяльністю підприємства).

Таким чином, усі курсові різниці крім тих, що виникають внаслідок перерахунку зобов'язань засновників при формуванні статутного капіталу та тих, які виникають щодо дебіторської заборгованості або зобов'язань за розрахунками із господарською одиницею за межами України, погашення яких не планується і не є ймовірними в найближчій перспективі, враховуються у складі витрат, що впливають на фінансовий результат до оподаткування, який визначається у Формі 2 «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)» за рядками 2290 (прибуток) або 2295 (збиток) та є базою для визначення об'єкту оподаткування податком на прибуток.

З акту перевірки від 16 червня 2016 року №257/26-15-14-02-04/31349738 вбачається, що в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що між Європейським банком реконструкції та розвитку (банк) та Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця) (позичальник) укладено кредитну угоду від 06 грудня 1999 року №783 для виконання «Проекту розвитку залізничних доріг України» терміном погашення до 11 вересня 2014 року. Додатком №3 до цієї кредитної угоди передбачено створення підрозділу в структурі «Укрзалізниці» для реалізації діяльності з технічного обслуговування колій на комерційній основі.

Наказом Міністерства транспорту України №651 від 24 листопада 2000 року створено ДП «Український центр механізації колійних робіт», яке віднесено до сфери управління Міністерства транспорту України.

Відповідно до Статуту ДП «Український центр механізації колійних робіт», затвердженого наказом Державної адміністрації залізничного транспорту України від 18 грудня 2000 року №584-Ц, зареєстрованого в Державній адміністрації Ленінградського району м.Києва від 14 лютого 2001 року №6828, ДП «Український центр механізації колійних робіт» засновано на державній власності; відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 24 листопада 2000 року №651 відноситься до сфери управління Міністерства транспорту України (орган управління майном) і входить до складу Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Відповідно до наказу Укрзалізниці від 17 серпня 2001 року №450-11 ДП «Український центр механізації колійних робіт» по кредитній угоді №783 визнано кінцевим отримувачем кредитних коштів для закупівлі колійної техніки та обладнання, та зобов'язано сплачувати від імені Укрзалізниці всі платежі, пов'язані з використанням, обслуговуванням та погашенням кредиту (основний борг, відсотки за кредит, комісії, гарантії), податки, митні збори та інші платежі.

На термін дії кредитної угоди №783 між Укрзалізницею (довіритель) та ДП «Український центр механізації колійних робіт» (повірений) укладено договір доручення від 06 березня 2002 року №112/02, предметом якого визначено, що оскільки Європейський банк реконструкції та розвитку та Укрзалізниця уклали кредитну угоду №783, то Укрзалізниця своїм наказом від 17 серпня 2001 року №450-Ц поклала на ДП «Український центр механізації колійних робіт» обов'язки сплачувати всі платежі, пов'язані з використанням, обслуговуванням та погашенням кредиту (основного боргу, відсотків за кредит, комісії), податків та митних зборів.

Відповідно до договору доручення від 06 березня 2002 року №112/02, укладеного між Укрзалізницею (довіритель) та ДП «Український центр механізації колійних робіт» (повірений), Укрзалізниця перераховує кошти в іноземній валюті (долари США) на рахунки ДП «Український центр механізації колійних робіт», які ДП «Український центр механізації колійних робіт» своїм платіжним дорученням має перерахувати на користь Європейського банку реконструкції та розвитку, а також Міністерства фінансів України.

Між Європейським банком реконструкції та розвитку (банк) та Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця) (позичальник) укладено кредитну угоду від 31 серпня 2004 року №14849 для виконання «Проекту впровадження швидкісного руху пасажирських поїздів на залізницях України».

Відповідно до наказу Укрзалізниці від 06 листопада 2006 року №399-Ц ДП «Український центр механізації колійних робіт» по кредитній угоді від 31 серпня 2004 року №14849 визначено кінцевим отримувачем кредитних коштів для закупівлі колійної техніки та обладнання та зобов'язано сплачувати від імені Укрзалізниці всі платежі, пов'язані з використанням, обслуговуванням та погашенням кредиту (основного боргу, відсотків за кредит, комісії, гарантії), податки, митні збори та інші платежі.

На термін дії кредитної угоди №14849 між ДП «Український центр механізації колійних робіт» (повірений) та Укрзалізницею (довіритель) укладено договір доручення №758/07-ЦЮ від 22 травня 2007 року, предметом якого визначено, що оскільки Європейський банк реконструкції та розвитку та Укрзалізниця уклали кредитну угоду №14849, то Укрзалізниця своїм наказом від 06 листопада 2006 року №399-Ц зобов'язало ДП «Український центр механізації колійних робіт» сплачувати всі платежі, пов'язані з використанням, обслуговуванням та погашенням кредиту (основного боргу, відсотків за кредит, комісії), податків та митних зборів. Відповідно до договору доручення №758/07-ЦЮ від 22 травня 2007 року Укрзалізниця перераховує кошти в іноземній валюті (долари США) на рахунки ДП «Український центр механізації колійних робіт», які ДП «Український центр механізації колійних робіт» своїм платіжним дорученням має перерахувати на користь Європейського банку реконструкції та розвитку, а також Міністерства фінансів України.

Крім того, Укрзалізниця наказом №054-Ц від 23 січня 2007 року затвердила Порядок проходження та повернення кредиту по Кредитній угоді між Укрзалізницею та ЄБРР

Згідно з цим Порядком отримання кредиту відображається в бухгалтерському обліку ДП «Український центр механізації колійних робіт» по мірі перерахування коштів банком постачальникам товарів, робіт (послуг) як дебіторська заборгованість позичальника та кредиторська заборгованість (борг) перед банком за довгостроковими позиками.

При оприбуткуванні товарів (послуг) на підставі первинних документів, що підтверджують їх отримання, підприємством відображається погашення дебіторської заборгованості перед постачальниками.

Погашення кредиту на закупівлю колійного обладнання і відсотки та комісії по ньому відображається в обліку ДП «Український центр механізації колійних робіт».

Таким чином, відповідно до вимог кредитної угоди, на виконання гарантованої угоди, ратифікованої Верховною Радою України, Укрзалізниця створила господарюючий суб'єкт - ДП «Український центр механізації колійних робіт», на який за погодженням з ЄБРР поклала обов'язки щодо обліку та оподаткування операцій з придбання колійної техніки та обслуговування кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість ДП «Український центр механізації колійних робіт» за вказаними кредитами є монетарною статтею і сума від'ємного значення курсових різниць від перерахунку такої заборгованості підлягала включенню до складу витрат ДП «Український центр механізації колійних робіт», що враховуються при визначені об'єкта оподаткування (фінансового результату до оподаткування) та є базою для нарахування податку на прибуток підприємства.

Позивачем було нараховано значення курсових різниць за заборгованістю по кредитним угодам від 06 грудня 1999 року №783 та від 31 серпня 2004 року №14849, укладених між Європейським банком реконструкції та розвитку та Державною адміністрацією залізничного транспорту України, зокрема, у 2014 році - 302143805,00 грн., у 2015 році - 324868420,00 грн., включивши вказані показники до складу витрат у відповідний рядок податкової звітності з податку на прибуток за ці періоди.

Встановлені ГУ ДФС у м.Києві порушення позивачем пп.пп.153.1.2, 153.1.4 п.153.1 ст.153 ПК України, наведені у висновку акта перевірки від 16 червня 2016 року №257/26-15-14-02-04/31349738 контролюючим органом жодним чином не обґрунтовані.

З акту перевірки від 16 червня 2016 року №257/26-15-14-02-04/31349738 вбачається, що податковим органом не встановлено невірне визначення суми від'ємних курсових різниць за кредитом, не заперечується факт отримання кредиту, наявності заборгованості за кредитом в іноземній валюті, проте контролюючим органом заперечується сама можливість віднесення курсових різниць від перерахунку заборгованості за кредитом до складу витрат, що зменшують об'єкт оподаткування податком на прибуток.

В той же час, наведеними вище нормами податкового законодавства, що були чинними протягом 2014 року прямо передбачено віднесення від'ємного значення курсових різниць від перерахунку заборгованості в іноземній валюті до витрат платника податку.

Крім того, згідно Узагальнюючої податкової консультації щодо визначення курсових різниць від перерахунку операцій у іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти, затвердженої наказом ДПС України від 05 липня 2012 року №574, перерахунок курсових різниць за заборгованістю, що не враховується у податковому обліку (наприклад, заборгованість за кредитом та відсотками, якщо кредитні кошти використовуються не у межах господарської діяльності, заборгованість перед нерезидентом за послуги маркетингу, роялті, якщо такі витрати не враховуються у складі витрат, тощо) проводиться, оскільки відповідно до П(С)БО №21 така заборгованість є монетарною статтею.

У відповідності до п.53.1 ст.53 ПК України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

З акту перевірки вбачається, що перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності за період з 01 січня 2015 року по 18 квітня 2016 року встановлено їх заниження на загальну суму 324868420,00 грн. В ході проведення перевірки встановлено, що позивач до рядка 3.2.4 «Сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років (пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 ПК України)» рід 03 РІ Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до ПК України(+,-)» за 2015 рік віднесено від'ємне значення об'єкту оподаткування 2014 року в сумі 195333438,00 грн. та в результаті порушень викладених в п.4.1.2 (віднесення від'ємного значення курсових різниць від перерахунку заборгованості в іноземній валюті до витрат платника податку у 2014 році) позивачем безпідставно завищено ряд 03 РІ Декларацій «Різниці, які виникають відповідно до ПК України(+,-)» за 2015 рік на суму 195333438,00 грн.

В той же час, правомірність віднесення позивачем від'ємного значення курсових різниць від перерахунку заборгованості в іноземній валюті до витрат у 2014 році встановлено судом та згідно п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції, що діяла у 2015 році) об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу.

З огляду на відсутність в акті перевірки висновків податкового органу стосовно невірного визначення суми від'ємних курсових різниць за кредитом, колегія суддів приходить до висновку, що врахування у складі витрат 2015 року від'ємних курсових різниць за кредитом в іноземній валюті у сумі 324868420,00 грн. є цілком обґрунтованим та свідчить про відсутність заниження позивачем значення об'єкту оподаткування податком на прибуток у 2015 році.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені в акті перевірки висновки податкового органу щодо безпідставного включення позивачем до складу витрат сум від'ємного значення курсових різниць від перерахунку заборгованості за кредитною угодою та заниження у зв'язку із цим податку на прибуток є такими, що не ґрунтуються на нормах податкового законодавства, що було чинне на момент такого включення, та документально не підтверджуються, а тому спірне податкове повідомлення-рішення від 03 жовтня 2016 року № є таким, що порушує права та інтереси позивача та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя

Судді: