Справа № 820/43/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 р. Справа № 820/43/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2016р. по справі № 820/43/16

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Ю.В. треті особи Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" в особі Відділення №11"Харківське регіональне управління "ПАТ "АКТАБАНК" , Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК"

про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлії Вікторівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи - Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК», Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» в особі відділення №11 «Харківське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», в якому просила:

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлію Вікторівну внести ОСОБА_1 до списку вкладників за договорами банківського вкладу Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК»;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування вкладу разом із нарахованими процентами в розмірі 199324 грн. за банківським вкладом на депозитному рахунку НОМЕР_1, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «АКТАБАНК» відповідно до договору банківського вкладу «Універсальний» від 05 серпня 2014 року №В11-0581/Т/604759.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року скасовано; закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2017р. ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Приймаючи таке рішення , суд касаційної інстанції , виходив з того , що нормативне регулювання статусу Фонду та процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та їх ліквідації дозволяє зробити висновок, що Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду виконує від імені Фонду делеговані останнім повноваження щодо ліквідації банку та гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах зокрема щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності уповноваженої особи Фонду в межах здійснення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації банку, є публічно-правовими та підлягають вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, тому висновок суду апеляційної інстанції щодо непідвідомчості даного спору адміністративним судам є невірним.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 05 серпня 201- року між позивачкою та Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК (далі за текстом - «Банк») в особі Начальника відділення № 11 «Харківське регіональне управління» ПАТ «АКТАБАНК» Скали Романа Геннадійовича укладений Договір банківського вкладу «Універсальний» № В11-0581/Т/604759, згідно якого позивач передала, а Банк прийняв грошові кошти в сумі 193 000 грн. 00 коп. терміном на 3 (три) місяці з 05 серпня 2014 року по 05 листопада 2014 року включно під 13 процентів річних .

Для внесення суми вкладу Банк відповідно до умов укладеного договору відкрив позивачу вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1.

05 серпня 2014 року на вказаний вище депозитний рахунок позивача Банком зараховано 193 000, 0 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 119979 від 05 серпня 2014 року .

Згідно умови п. 1 договору днем надходження вкладу в Банк є 05 серпня 2014 року, а днем закінчення строку вкладу та днем розрахунку вважається останній день строку вкладу - тобто 05 листопада 2014 року.

01 жовтня 2014 року на ім'я начальника відділу № 19 ПАТ «АКТАБАНК» засобами поштового зв'язку позивачка надіслала заяву від 29 вересня 2014 року, в якій просила достроково видати через касу належні їй готівкові грошові кошти з депозитного рахунку в розмірі 193 000 грн. 00 коп. та нараховані по ньому проценти

Вказану заяву Банк отримав 03 жовтня 2014 року , про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення .

Однак, свої зобов'язання за договором банківського вкладу Банк не виконав, кошти не повернув .

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вих. № 4225 від 16 жовтня 2014 року повідомлено позивача, що наразі вирішити питання про повернення її депозитних коштів не вбачається можливим, оскільки Банк віднесений до категорії неплатоспроможних і в ньому введена тимчасова адміністрація, на період дії якої згідно ч. 5 ст. 36 Закону № 4452 задоволення вимог вкладників та ІНШИХ кредиторів банку не ЗДІЙСНЮЄТЬСЯ.

Встановлений договором банківського вкладу термін виконання Банком його зобов'язань по поверненню вкладу та сплаті процентів скінчився 05 листопада 2014 року , але вкладені грошові та нараховані на них проценти виплачені позивачеві не були.

В 2015 року позивачу стало відомо, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 15 січня 2015 року за № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК», 16 січня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення за № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлію Вікторівну строком на 1 рік з 16 січня 2015 року по 15 січня 2016 року включно.

16 лютого 2015 року на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» Приходько Юлії Вікторівни позивачка надіслала заяву від 26 січня 2015 року, в якій просила прийняти до розгляду раніше подану її заяву від 29 вересня 2014 року про повернення коштів за договором банківського вкладу та повідомити про прийняте за цією заявою рішення. Також, просила включити її до переліку вкладників за договорами банківського вкладу ПАТ «АКТАБАНК» та повідомити, коли і де вона зможе отримати її з депозитного рахунку.

20 березня 2015 року позивачка втретє подала заяву про виплату банківського вкладу, в якій вимагала терміново надати їй відповідь на питання, коли і де вона зможе отримати свої гроші та нараховані на них проценти по вкладу на її депозитному рахунку.

Враховуючи, що заяви позивача залишились без вмотивованих відповідей з боку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, Уповноважена особа Фонду так і не прийняла жодного рішення щодо виплати або відмови у виплаті позивачу її банківського вкладу, позивачка звернулася за захистом свої порушених прав вкладника із позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Фонд гарантування вкладів та його Уповноважена особа нібито правомірно не включають позивача до списку вкладників банку та не повертають їй її кошти, оскільки ці кошти на депозитний рахунок позивача були зараховані банком з її поточного рахунку в розмірі 2459543 грн. 81 коп., що перевищує граничну суму відшкодування. Вказує , що виконавча дирекція Фонду правомірно тимчасово заблокувала кошти на рахунку позивача і дозволила Уповноваженій особі не вносити її до списку вкладників та не проводити виплату позивачу її коштів. Оскільки кошти на депозитний рахунок позивача надійшли 05 серпня 2014 року з її іншого поточного рахунку, який значно перевищував гарантовану Фондом суму відшкодування в розмірі 200 000 гривень, суд першої інстанції прийшов до висновку, ніби укладений між позивачем та Банком договір банківського вкладу є нікчемним правочином згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, оскільки позивачу було нібито надано перевагу перед іншими кредиторами, тобто порушено публічні правила банку.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

В даній справі розглядаються правовідносини, до яких підлягають застосуванню положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Вказаний Закон є спеціальним, його нормами регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про

відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм витікає, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої частиною другою статті 26 Закону № 4452-УІ.

Статтею 37 Закону № 4452-УІ визначені повноваження уповноваженої особи Фонду.

Згідно з частинами першою та другою зазначеної норми Закону, уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належати до повноважень органів управління і органів контролю банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку: 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини друга і третя статті 37 Закону № 4452-УІ).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За нормами частини п'ятої статті 27 Закону № 4452-УІ протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через ; сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону (частина шоста статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до пунктів 3-5 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 (Положення № 14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на Індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на СБ-дисках у сэу файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу III Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи

вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед інтими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; б) банк .уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (частина третя статті 38 Закону № 4452-VI).

Згідно з частиною четвертою статті 38 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до частини п'ятої статті 38 цього ж Закону, у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно на момент вчинення правочину.

З аналізу зазначених норм вбачається як обов'язок Уповноваженої особи, у визначені строки, скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Однак, суд першої інстанції не врахував вказані вимоги чинного законодавства та залишив поза увагою доводи позивача про те, що за наслідками розгляду укладеного нею із Банком договору Уповноваженою особою Фонду не приймалося і позивачу не повідомлялося про жодне рішення щодо нікчемності її правочину в розумінні частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) позивача матеріали справи не містять.

Також, відповідачами не доведено, а судом першої інстанції не встановлено, що укладення депозитного договору та внесення коштів на депозитний рахунок містить ознаки правочину, який міг би спричинити неплатоспроможність Банку.

Крім того, кошти на банківський рахунок позивача були зараховані ще 05 серпня 2014 року в той час, як тимчасову адміністрацію в Банку було введено лише 17 вересня 2014 року - більше ніж через місяць, таким чином, обґрунтованих сумнівів у недобросовісності її дій у розглядуваній справі не вбачається.

Відповідно до п. 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 1 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або шитий документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп „вечірня" чи „післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

На підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку позивач надала належним чином оформлений документ банківської установи (меморіальний ордер), який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору були зараховані банком на її депозитний рахунок, тоді як відповідачами доказів того, що зазначені кошти фактично не вносилися, надано не було.

Інших документів, які б свідчили про фактичне внесення особою коштів на депозитний рахунок Закон не визначає.

Посилання суду першої інстанції на те, що при перевірці укладених банком правочинів Уповноважена особа дійшла висновку, що ніби існує факт створення штучного обов'язку Фонду відшкодувати позивачу її банківський вклад не можуть свідчити про протиправність дій співробітників банку чи позивача, відповідно не може бути підставою для визнання правочину, укладеного між позивачем та банком нікчемним та таким за яким не потрібно виплачувати кошти, оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, який в силу ч. З ст. 72 КАС України є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності осіб, щодо яких ухвалений вирок або постанова суду, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цими особами.

Крім того, Законом № 4452-VI не передбачені такі дії уповноваженої особою Фонду як неприйняття ніякого рішення про виплату або про відому у виплаті вкладу за договорами, неправомірність (нікчемність) яких може бути встановлена в майбутньому правоохоронними органами.

Вказаним Законом також не передбачено право Виконавчої дирекції Фонду тимчасово блокувати кошти на депозитних рахунках вкладників Банку.

Таким чином, відповідачами не доведено наявність правових підстав стосовно невключения позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправною.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає , що позивач є особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому вона протиправно не включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, а тому, бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо невключения позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду є протиправною.

Колегія суддів зазначає , що чинне законодавство не передбачає право окружного адміністративного суду фактично приймати замість Уповноваженої особи Фонду рішення про нікчемність правочину, оскільки норми ст. 38 Закону № 4452-VI покладають такий обов'язок саме на Уповноважену особу Фонду.

Тобто, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення, фактично делегував собі повноваження Уповноваженої особи Фонду і замість неї прийняв рішення про нікчемність правочину.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 162 КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади і перебирати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти будь-яке рішення, оскільки не може підміняти державний орган, рішення (бездіяльність) якого оскаржується, і приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, або давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії суду виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем та не може втручатися в дискреції (вільний розсуд) повноваження суб'єкта владних повноважень поза перевірки за названим критеріям, визначеними в ч.3 ст. 2 КАС України.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про нікчемність укладеного позивачем із Банком договору депозитного вкладу є незаконним і необґрунтованим.

Правом прийняття такого рішення наділена виключно Уповноважена особа Фонду, але як встановлено судом Уповноваженою особою фонду таке рішення не приймалося, позивачу його не надсилало і до матеріалів справи не надано.

Виходячи з наведеного Уповноваженою особою Фонду не доведена наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ " АКТАБАНК ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому висновок про нікчемність договору є необґрунтованим.

Щодо посилання відповідачів на той факт, що оскільки договір позивачем було укладено в період дії Постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року і це є підставою визнання його нікчемним, колегія суддів зазначає наступне.

Дане твердження може бути підставою визнання правочину нікчемним в загальному порядку, шляхом подачі позову до суду, а не у відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 38 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому , колегія суддів дійшла висновку, що вимога позивача про стягнення з Фонду гарантованої суми відшкодування за банківським вкладом є передчасною, оскільки виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Враховуючи те, що Уповноваженою особою Фонду не було включено позивача до переліку вкладників, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб поки що не виникло обов'язку щодо виплати позивачу коштів. Розв'язання спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено, тому така позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 6 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вимоги ст. 94 КАС України слід на користь позивача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 554,44 грн. та апеляційної скарги у розмірі 609,88грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2016р. по справі № 820/43/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько Юлію Вікторівну внести ОСОБА_1 до списку вкладників за договорами банківського вкладу Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь позивача понесені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 554,44 грн. та апеляційної скарги у розмірі 609,88грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.