Справа № 465/1678/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.09.2017 м.Львів

Франківський районний суд міста Львова,

у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції м. Львова про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії АР №551855 від 11.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову покликаєтеся на те, що інспектором поліції поліції ОСОБА_3 11.03.2017 року було винесено постанову серії АР №551855 про накладення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Вважає, вищевказану постанову винесеною з грубим порушенням вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами враховуючи і право на захист, в якому йому було відмовлено.

Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просив задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Львові в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі ч.6 ст. 12 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2017 року інспектором роти ОДДЗ батальйону №2 УПП у м.Львові ОСОБА_3 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З вказаної постанови вбачається, що позивач 11.03.2017 року о 18 год. 30 хв. на вул. Науковій, 30 в м. Львові керував автомобілем порушивши п.5.18 ПДР України та не предявив документи, чим порушив п.2.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУПаП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного та справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу і стадією розгляду справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278,279,280 КУпАП.

Відповідно до вимог статтей 272-280 КУпАП відповідач мав повідомити позивача про розгляд справи, здійснити підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення та вчинити інші дії, а вже потім відповідно до ст. 283 цього ж Кодексу винести відповідну постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За правилами ст.2 КАС України рішення суб'єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач мав дотримуватись вимог статтей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідач не надав суду будь - яких доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова.

В матеріалах справи відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП не доведена, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даної вказівки закону посадова особа відповідача не виконала, тому доводи позивача, що він не рухався на заборонений сигнал світлофора, не спростовано. У суду немає підстав ставити під сумнів показання позивача з цього приводу.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає достовірними обставини, повідомлені позивачем і які жодним чином не спростовані відповідачем.

Отже, оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов'язок суб'єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності, суд приходить до висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушення з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 99, 112, 136, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити

Скасувати постанову поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_3 серії АР №551855 від 11.03.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Ванівський Юрій Михайлович