Справа № 636/1173/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2017 р. Справа № 636/1173/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Григорова А.М.
Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.
за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Чугуївського міського суду Харківської області від 23.06.2017р. по справі № 636/1173/17
за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації , Чугуївської районної державної адміністрації
про визнання незаконними та дискримінаційними дій Чугуївської державної районної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації з вимогою вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
06 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить:
- визнати бездіяльність відповідачів Чугуївської районної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області щодо незаконної відмови у наданні мені ОСОБА_1 одноразової матеріальної допомоги, як звільненому в запас військовослужбовцю, який брав участь в антитерористичній операції, згідно Програми соціальної підтримки учасників антитерористичної операції та членів їх сімей в Чугуївському районі на 2016 рік.
- зобов`язати Чугуївську районну державну адміністрацію прийняти рішення про надання мені ОСОБА_1 одноразової матеріальної допомоги, як звільненому в запас військовослужбовцю, який брав участь в антитерористичній операції, а Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області здійснити виплату мені ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу, як звільненому в запас військовослужбовцю, який брав участь в антитерористичній операції, згідно Програми соціальної підтримки учасників антитерористичної операції та членів їх сімей в Чугуївському районі на 2016 рік.
- визнати, що в діях Чугуївської районної державної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області при прийнятті рішення про відмову у наданні мені одноразової матеріальної допомоги згідно Програми соціальної підтримки учасників антитерористичної операції та членів їх сімей в Чугуївському районі на 2016 рік, як звільненому в запас військовослужбовцю, який брав участь в антитерористичній операції, які допустили службові особи поставившись до мене менш прихильно ніж до інших осіб є дискримінацією за ознакою місця проживання ( АДРЕСА_1 ), та соціального стану (внутрішньо переміщена особа).
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 квітня 2015 року та внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка видана Управлінням праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації № від 28.09.2015 року.
У вересні 2015 року, після звільнення у запас, він прибув за місцем проживання батьків і зареєструвався, як внутрішньо переміщена особа в УП та СЗН Чугуївської РДА про що свідчить довідка № від 28.09.2015 року та як учасник бойових дій (учасник АТО).
При постановці на військовий облік в Чугуївському райвійськкоматі у вересні 2015 року службовцями Чугуївського райвійськкомату позивачу була надана інформація, що Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації надає матеріальну допомогу звільненим в запас учасникам бойових дій (учасникам АТО). матеріальної допомоги звільненим в запас учасникам бойових дій (учасникам АТО). Після ознайомлення із моїми документами, він отримав також усну відповідь, що може отримати матеріальну допомогу після надання довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
У лютому 2016 року після отримання з військової частини вказаної довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 831 від 30.12.2015 р., він звернувся знов усно до УП та СЗН Чугуївської РДА, де отримав усну відповідь, що програма 2015 року закінчена, але вони чекають на прийняття нової програми на 2016 рік. Після цього до липня 2016 року заявник ще двічі, чи тричі, звертався до УП та СЗН Чугуївської РДА з приводу надання матеріальної допомоги.
01.08.2016 року, маючи вже увесь перелік необхідних документів, він звернувся до УП та СЗН Чугуївської РДА, але йому відмовили, посилаючись на те, що він відсутній у списках Чугуївського райвійськкомату, крім того йому було повідомлено, що він не є мешканцем Чугуївського району, а є переселенцем і тому не має права на цю допомогу, бо повинен отримати таку допомогу за місцем фактичної реєстрації. Приймати документи в УП та СЗН Чугуївської РДА категорично відмовились.
Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 23.06.2017 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації та Чугуївської районної державної адмністрації про визнання незаконними та дискримінаційними дій Чугуївської державної районної адміністрації та Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації з вимогою вчинити певні дії - відмовлено.
Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Чугуївського міського суду від 23 червня 2017 року у адміністративній справі № 636/1173/17 є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню. Вказує, що згідно ч. 3 ст. 183-2 КАС України, про відкриття скороченого провадження суд виносить ухвалу, копія якої разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів невідкладно надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу. Термін невідкладно, в розумінні процесуальної норми, означає - без втрати часу, одразу за прийняттям Ухвали, або не пізніше наступного робочого дня, тобто 06.04.2017 року - прийнято Ухвалу. 07.04.2017 року - надіслано Відповідачам Ухвалу. Але Ухвала надсилається 19.06.2017 року в порушення ч. З ст. 183-2 КАС України, без рекомендованого листа. Як вбачається із матеріалів справи Чугуївське Управління праці та соціального захисту населення (Позивач-1) одержав Ухвалу 19.06.2017 року, оскільки підготував і надав свої заперечення через канцелярію суду 29.06.2017 року, про що свідчить дата та вихідний номер Заперечень (29.06.2016 № 01-01/2550) та реєстрація в канцелярії суду (Вх. № 8794/17В 29.06.2017р.). В порушення ч. 5 ст. 183-2 КАС України, яка встановлює процесуальні строки розгляду справи в порядку скороченого провадження, суддя Карімов І. В. 23.06.2017 року приймає Постанову по справі № 636/1173/17 не маючи на це права, оскільки порушує права відповідачів на надання заперечень по справі (ч. З ст. 183-2 КАС України). В свою чергу Управління праці та соціального захисту населення (Позивач-1), як вже наголошувалося вище, надає у встановлені ч. З ст. 183-2 КАС України строки Заперечення до канцелярії суду, а саме 29.06.2016 року. Звертає увагу суду на те, що приймаючи 23.06.2017 року постанову по справі № 636/1173/17 суддя Карімов І. В. посилається на заперечення Управління праці та соціального захисту населення (Позивач-1) від 29.06.2017 року, якого на той час ще не існувало в природі. Посилається на те, що програма має визначення наступного кола осіб, яким передбачене надання допомоги, а саме: громадяни, яких направлено в зону проведення антитерористичної операції (далі - АТО); осіб, які брали участь у проведенні АТО; звільненим у запас (демобілізованим) військовослужбовцям, які брали участь у проведенні АТО. Вказує, що він є громадянином, який був направлено в зону проведення антитерористичної операції (далі - АТО), особа, яка брала участь у проведенні АТО, звільненим у запас військовослужбовцем, які брали участь у проведенні АТО, мешканцем Чугуївського району і проживє на території Чугуївського району, про що свідчать наведені докази та довідки (№ М-25/02-23 від 23.01.2015 р.; № від 28.09.2015 р.; № 831 від 30.12.2015 р. - які є в матеріалах справи). Тобто зазначає, що він відповідаю всім критеріям закладеним в програму. На підставі вищевикладеного просить скасувати Постанову у справі № 636/1173/17 від 23.06.2017 року Чугуївського міського суду Харківської області. Прийняти нову постанову у справі, задовольнивши наступні позовні вимоги у повному обсязі.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Позивачем до суду надані додаткові докази по справі.
Від Управління праці та соціального захисту населення Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області до суду надійшло письмове заперечення в якому просять апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Від Чугуївської районної державної адміністрації до суду надійшло письмове заперечення в якому просять апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб встановлений, Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
На підставі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить Посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 25.04.2015 року (а.с.10).
ОСОБА_1 є учасником антитерористичної операції, згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності № 831 від 30.12.2015 року виданою командиром в/ч НОМЕР_2 (а.с. 13).
03.08.2016 року позивач звернувся до Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області із заявою про надання матеріальної допомоги як учаснику антитерористичної операції.
07.10.2016 року Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області у своєму листі № М-415/32-39 повідомила ОСОБА_1 про те, що він проходив військову службу за контрактом, а дія програми не поширюється на військовослужбовців, які проходили службу за контрактом та які були звільнені за станом здоров`я (а.с.14).
Відповідач, УСЗН Чугуївської районної державної адміністрації, у письмових запереченнях, наданих до суду апеляційної інстанції, посилається на те, що в межах дії районної Програми, затвердженої рішенням Чугуївської районної ради в 21.04.2016, комісією з питань надання одноразової грошової допомоги звільненим у запас, (демобілізованим) військовослужбовцям, які брали участь в антитерористичній операції та членам сімей загиблих (померлих) під час участі в антитерористичній операції, засідання якої відбулося 06.10.2016р., були розглянуті документи та прийнято колегіальне одноголосне рішення комісії про відмову у наданні позивачу одноразової грошової допомоги як учаснику антитерористичної операції з районного бюджету тому, що він з 30.08.2008 року по 01.09.2015 року проходив військову службу за контрактом.
Згідно з Витягом з послужного списку, копія якого надана в суд апеляційної інстанції, позивача було призвано на військову службу 19 липня 2008 року Краснолуцьким міським військовим комісаріатом Луганської області та 30.08.2008р. ним було прийнято військову присягу при Харківському Національному університеті Повітряних Сил України.
Наказом командувача Повітряних Збройних сил України (по особовому складу) від 01.09.2015 року № 386 позивача було звільнено з військової служби у запас за п. б частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Частиною шостою статті 26 Закону визначаються причини звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходили військову службу за контрактом.
Враховуючи вищезазначене, увесь час служби позивач знаходився на матеріальному забезпеченні Міністерства Оборони України та отримував заробітну плату.
Служба за контрактом це свідомий вибір громадянина, це його робота, за виконання якої він отримує кошти.
Колегія суддів зазначає, що згідно наданої позивачем Программи соціальної підтримки учасників антитерористичної операції та членів їх сімей в Чугуївському районі на 2016 рік, затвердженої рішенням Чугуївської районної ради від 21.04.2016р., п. 24 заходів передбачається надання з районного бюджету одноразової матеріальної допомоги звільненим у запас (демобілізованим) військовослужбовцям, які брали участь в антитерористичній операції та були призвані на військову службу під час мобілізації в особливий період і були демобілізовані, та які проживають на території Чугуївського району.
Саме у зв`язку з не призначенням та не виплатою даної допомоги звернувся з позовом до суду позивач .
Як свідчить п. 24 заходів до Програми він стосується осіб які були мобілізовані, тобто осіб які, були призвані на службу у зв`язку з мобілізацією, та в подальшому були звільнені з лав Збройних сил України.
З матеріалів справи не вбачається, що позивач звільнений з лав Збройних сил України у зв`язку з демобілізацією.
Також з матеріалів справи не вбачається, що позивач був призваний на службу у зв`язку з мобілізацією або що контракт йому був продовжений у зв`язку з мобілізацією.
Колегія суддів зазначає, що позивач не може вважатися демобілізованим, оскільки він не призивався на військову службу за призовом під час мобілізації, а отже його не було звільнено з військової служби в зв`язку з демобілізацію .
Згідно витягу з послужного списку позивач проходив військову службу з 21.06.2013 р. по 18.09.2015р. та був звільнений з лав Збройних сил України за станом здоров`я, що підтверджено матеріалами справи .
Таким чином п. 24 заходів до Програми соціальної підтримки учасників антитерористичної операції та членів їх сімей в Чугуївському районі на 2016 рік до позивача застосований бути не може.
Обґрунтування які зазначені відповідачем повністю відповідають зазначеним нормам заходів, затвердженим рішенням ради.
Також колегія суддів зазначає, що надання матеріальної допомоги з районного бюджету не є обов`язковою виплатою, яка гарантується державою. Програма не встановлює обов`язку виплати допомоги всім учасникам антитерористичної операції які були демобілізовані.
Вирішення питань щодо виплати матеріальної допомоги Чугуївською районною державною адміністрацією покладено на відповідну комісію з питань надання одноразової грошової допомоги.
Оскільки дана виплата не є обов`язковою, рада має право самостійно визначати критерії за якими дана допомога може бути здійснена, в тому числі й критерії які, передбачені п. 24 заходів до Програми, а саме надання одноразової матеріальної допомоги у разі звільнення у запас ( демобілізованим) військовослужбовцям.
Дана виплата виплата передбачена рішенням районної ради і не передбачена законами України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
З урахуванням вищенаведеного всі інші доводи позивача, що не стосуються обставин, визначених п. 24 заходів до Програми, а саме щодо його місця проживання, знаходження на військовому обліку та інші не впливають на вирішення справи по суті.
Позивач не заперечує той факт, що він не був мобілізований та те, що його звільнення не пов`язано з демобілізацією. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції посилається на те, що закони України не містять такого поняття, як демобілізація, дані посилання є помилковими .
Відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII демобілізація це - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Таким чином, закон передбачає при проведенні демобілізації звільнення з лав Збройних сил України мобілізованих осіб (приведення Збройних сил України до штату мирного часу з підстав визначених законодавством).
Крім того, як зазначалося вище, по виплаті спірної допомоги, рада має право самостійно визначати критерії щодо осіб яким вона проводиться.
З урахуванням наведеного позовні вимоги є необґрунтованими.
Щодо правомірності рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо:
1) оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;
2) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;
3) припинення за зверненням суб`єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, передбачених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;
4) стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження;
5) застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням;
6) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).
Колегія суддів зазначає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу та наданими доказами, наявними в матеріалах справи і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.
В рішенні суд першої інстанції посилається на документи, які з урахуванням дати винесення рішення судом першої інстанції, на час розгляду справи судом першої інстанції в матеріалах справи були відсутні, а саме заперечення відповідача по справі. Крім того, відсутній витяг з послужного списку позивача, який надійшов до суду апеляційної інстанції, на який посилається у своєму рішенні суд першої інстанції.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції за відсутності в матеріалах справи доказів, необхідних для винесення рішення по суті, мав призначити розгляд справи за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства.
Колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення, суд першої інстанції вважав встановленими обставини які були не доведеними згідно матеріалів справи на момент винесення рішення.
Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.
Враховуючи наведене та те, що в ході розгляду справи встановлено не обґрунтованість позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне прийняти рішення про скасування рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення яким в задоволенні позову відмовити.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 23.06.2017р. по справі № 636/1173/17 скасувати.
Прийняти нову постанову якою в позові відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г. Тацій Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 17.10.2017 р.