Справа № 161/6063/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8281/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року у справі за його позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

14 квітня 2017 року Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області ( далі ОУ ПФУ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 (далі ВПВР) про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. від 30 березня 2017 року, винесеного на підставі виконавчого листа № 161/4722/13-а від 19 квітня 2016 року, виданого Луцьким міскрайонним судом Волинської області.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року у справі № 161/6063/17 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач ОУ ПФУ просить зазначене судове рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог Вважає, що позивачем постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2016 року по справі № 161/4722/13-а виконана у повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОУ ПФУ, суд першої інстанції виходив із того, що на час винесення оскаржуваної постанови головним державним виконавцем ВПВР ОСОБА_3 постанова суду боржником не виконана, перерахунок пенсії ОСОБА_4 відповідно до рішення суду від 28 березня 2017 не здійснений. Тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 30 березня 2017 року ВП № 53560405 винесена державним виконавцем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до позовної заяви ОУ ПФУ, воно звернулося до суду з адміністративним позовом до ВПВР, у якому просило скасувати постанову старшого державного виконавця ВПВР ОСОБА_3 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. від 30 березня 2017 року.

Разом із тим, приписами ч. 3 ст. 181 КАС України передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно з п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Таким чином, структурні підрозділи органів державної виконавчої служби (відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділи примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі) не є самостійними органами державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як сторони в адміністративному процесі.

При цьому підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами ст. 52 КАС України.

За правилами ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відтак, оскільки за змістом цієї норми допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.

Отже, позов ОУ ПФУ до ВПВР, який є неналежним відповідачем у даному спорі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову суду першої інстанції у частині мотивів відмови задоволення позовних вимог ОУ ПФУ слід змінити, частково задовольнивши його апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року у справі № 161/6063/17 в частині мотивів відмови задоволення позовних вимог Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області змінити.

У решті постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

ОСОБА_5

Постанова у повному обсязі складена 12 жовтня 2017 року.