Справа № 320/6503/17
Суддя: Горбачова Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 03.10.2017
Справа № 320/6503/17
Провадження № 2-а/320/257/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Горбачової Ю.В.,
при секретарі Луценко П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах своєї малолітньої дитини, ОСОБА_2 , до Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, ОСОБА_3 про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , діючи в інтересах своєї малолітньої дитини, звернулася до суду з адміністративним позовом про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить скасувати рішення Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської ради Запорізької області від 29.08.2017 року про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати Відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області зареєструвати місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2017 р. вона, як законний представник своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулася до відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області для реєстрації дитини за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Для цього вона написала заяву від 28.08.2017 р., надала документи що посвідчують її особу та походження дитини, заплатила держмито в сумі 13,60 грн. Дитина фактично проживає за вищезазначеною адресою з моменту свого народження. 09.10.2009 року в результаті приватизації зазначеної квартири, ОСОБА_2 стала власником 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2 . Це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності на житло. Реєстрація дитини у зазначеній квартирі необхідна для отримання житлової субсидії. Однак, 29.08.2017 р. відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області їй відмовлено в реєстрації місця проживання малолітньої дитини за адресою її проживання: АДРЕСА_1 . Відмова обґрунтована тим, що не має письмової згоди батька дитини на реєстрацію її за вказаною адресою. Батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_3 . Він не проживає з дитиною з листопада 2007 року, 25.03.2009 року, шлюб між нею та ОСОБА_3 розірваний. Місце проживання батька дитини їй не відомо. За попередньою адресою: АДРЕСА_3 , він не проживає. Відомий їй номер його телефону НОМЕР_1 на даний час вимкнений від мережі мобільного зв`язку. Між нею та батьком дитини ніколи не виникало спорів щодо місця проживання дитини. Дитина після розірвання шлюбу, завжди проживала з нею. Факт проживання ОСОБА_2 з нею вже встановлений судовим рішенням. Право дитини на проживання в житловому приміщенні, співвласником якого вона є, не оспорюється на сьогодні ніким, окрім реєстраційного відділу виконкому Мелітопольської міської ради. Спору між батьками про місце проживання дитини не має. Знайти батька дитини і привести до реєстратора вона, як законний представник дитини, за допомогою доступних їй засобів, не змогла. Батько не спілкується з дітьми після розлучення. Аліменти стягуються примусово державними виконавцями шляхом утримання відповідних платежів з його пенсії. Вважає, що відмова у реєстрації малолітньої дитини у квартирі, співвласником якої вона є, є безпідставною і породжує невизначеність щодо місця реєстрації дитини. Тому просить суд скасувати рішення Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 29.08.2017 року про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області зареєструвати місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на заявлених позовних вимогах наполягає.
У судове засідання відповідач Відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, не з`явився, від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та надані заперечення на позовну заяву в яких просять суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, для реєстрації місця проживання особа малолітньої дитини необхідно подати: заяву про реєстрацію місця проживання за формою, наведену у додатку 7 до Правил; свідоцтво про народження, якщо дитина не досягла 16 років; квитанцію про сплату адміністративного збору. При цьому документи, що підтверджують право на проживання в житлі, не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників.
Вимогами статті 6 Закону та п. 18 Правил встановлено, що реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Так, 28.08.2017 ОСОБА_1 , як законний представник своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , подала до Центру надання адміністративних послуг м. Мелітополя заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було додано: копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; квитанцію про сплату адміністративного збору у розмірі 13,60 грн.
Зазначені документи були передані 29.08.2017 Центром надання адміністративних послуг м. Мелітополя на розгляд до відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. Цього ж дня, після розгляду поданих документів головним спеціалістом відділу реєстрації ОСОБА_5 прийнято рішення про відмову у проведенні реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 9-1 абз. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію, а саме: не надано письмову згоду батька на реєстрацію місця проживання дитини за зазначеною адресою. Також необхідно зазначити, що відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явилася, від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги просять задовольнити та прийняти рішення на захист прав та інтересів дитини.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 6), шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с. 14).
Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Мелітопольсткої міської ради Запорізької області 24.07.2009 року № 379-р, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 11).
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.10.2009 року, ОСОБА_2 , на праві приватної спільної часткової власності, належить 1/3 частка квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 6 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема, громадянин України, зобов`язаний протягом тридцяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Відповідно до п 2.2. «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 №1077 для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України , окрім інших документів, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку.
Пунктом 18 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 також передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає між іншим документи, які підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Як встановлено в судовому засіданні, 28 серпня 2017 року ОСОБА_1 , як законний представник своєї неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , подала до Центру надання адміністративних послуг м. Мелітополя заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було додано: копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; квитанцію про сплату адміністративного збору у розмірі 13,60 грн. Зазначені документи були передані 29.08.2017 Центром надання адміністративних послуг м. Мелітополя на розгляд до відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області. Цього ж дня, після розгляду поданих документів головним спеціалістом відділу реєстрації Беседіною Р.Є. прийнято рішення про відмову у проведенні реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію, а саме: не надано письмової згоди батька на виконання вказаних дій.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що єдиною підставою відмови відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері, є відсутність письмової згоди батька дитини на виконання вказаних дій, яка передбачена п. 18 зазначених Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
Згідно з п 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг - до відповідного центру, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання.
Пунктом 2.3 Порядку № 1077 встановлено, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто.
При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.
Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.
До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження).
Суд, приймає до уваги, що пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 , також передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п.11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207).
Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 р. N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. N 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України "Про охорону дитинства" .
Відповідно до статті 18 вказаного Закону Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції "Про права дитини", пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.
На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно зі ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Як встановлено статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території. У відповідності до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).
Як визначено частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Крім того, приписами ст. 156 Житлового кодексу України передбачено право на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей, без згоди інших співвласників житлового приміщення.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що при вирішенні питання про застосування підзаконного нормативного акту, який підлягає застосуванню у спірних відносинах, необхідно зважати також на забезпечення справедливого балансу між обмеженнями, встановленими цим законодавством, та необхідністю дотримання прав, свобод та інтересів особи.
Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час батько малолітньої дитини проживає за іншою адресою, до органу реєстрації не з`являється та не надає письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем проживання матері.
Будь - яких обставин, які б свідчили про наявність спору між батьком та матір`ю щодо визначення місця проживання дитини судом не встановлено.
Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач по справі, відмовляючи у здійсненні реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`юі, хоча й діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений пунктами 11, 18 Правил № 207, однак, без урахування інтересів дитини, як це визначено вимогами Конвенції про права дітей та Закону України «Про охорону дитинства».
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Статтею 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
Окрім повноважень суду у разі задоволення адміністративного позову, які встановлені ст. ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, суд, приймаючи постанову про задоволення позовних вимог, повинен не лише вирішити позовні вимоги у відповідності до принципів верховенства права та законності, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 72, 94, 160, 260, 261 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах своєї малолітньої дитини, ОСОБА_2 , до Відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, ОСОБА_3 про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Відділ реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання її матері, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова