Справа № 380/872/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 380/872/17 Головуючий у 1-й інстанції: Косович Т.П.; Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року, ОСОБА_2 звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, в якому просить визнати дії Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області неправомірними щодо відмови у проведенні донарахування до розміру призначеної пенсії державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, відпускних, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, зобов'язати відповідача здійснити обрахунок пенсії включивши в розрахунок суми індексації, допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань , відпускних в сумі 17 618, 47 гривень за період роботи з 01 серпня 2008 року по 30 липня 2010 року та здійснити виплату заборгованості за недоврахування пенсії за весь період перебування на пенсії ( з 04.08.2010 року по теперішній час) із невключеної суми для обчислення пенсії в розмірі 17 618, 47 гривень (матеріальної допомоги на оздоровлення, відпускних, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та продовжувати проводити виплату в розмірі 90% з обрахованої суми в повному обсязі. Вказує, що на зазначені виплати були нараховані та сплачені внески на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і вони є складовою частиною заробітної плати, тому носять регулярний характер в період роботи в Управлінні фінансів Тетіївської районної державної адміністрації протягом 2008-2010 років.

11.05.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії, в задоволенні якої 25.05.2017 року їй було відмовлено.

Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у проведенні донарахування до розміру призначеної пенсії, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, відпускні, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати в сумі 17 618, 47 ( сімнадцять тисяч шістсот вісімнадцять ) гривень 47 коп. за період роботи з 01 серпня 2008 року по 30 липня 2010 року.

Зобов'язано Сквирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити ОСОБА_2 обрахунок пенсії, включивши в розрахунок заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення - 5042, 41 гривень, відпускні - 5508,61 гривень, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань - 2916,51 гривень, індексація заробітної плати - 4150, 94 гривень, а всього в сумі - 17618,47 гривень за період роботи з 01 серпня 2008 року по 30 липня 2010 року.

Зобов'язано Сквирське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити виплату заборгованості за недоврахування пенсії починаючи з 01 травня 2017 року із невключеної суми для обчислення пенсії - 17618,47 гривень за період роботи з 01 серпня 2008 року по 30 липня 2010 року в призначеному розмірі 90 відсотків заробітної плати з обрахованої суми в повному обсязі.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 серпня 2017 року об 12 год. 25 хв.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Положеннями ч. 3 ст. 49 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема: заявляти клопотання і відводи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам; подавати заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З метою дотримання процесуальних строків розгляду справи та з метою забезпечення апеляційного розгляду справи необхідно провести певні дії, а розгляд даної справи може перевищувати межі строку, встановленого для розгляду апеляційної скарги Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року було зупинено апеляційне провадження у справі за розглядом вищевказаної апеляційної скарги до 05 жовтня 2017 року до 09 год. 50 хв.

Відповідно до частини 5 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, поновити та призначити до розгляду у судовому засіданні на 05 жовтня 2017 року о 09 год. 50 хв.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач перебуває на обліку в Сквирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 04.08.2010 року, проте при розрахунку пенсії відповідачем не було включено в розрахунок пенсії нарахованої суми індексації, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення та відпускні, на які були нараховані та сплачені внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, внаслідок чого розмір пенсії є меншим, ніж передбачено законодавством.

Із довідки про складові заробітної плати, виданої Управлінням фінансів Тетіївської районної державної адміністрації від 11.05.2017 року встановлено, що на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

11.05.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії, в задоволенні якої 25.05.2017 року їй було відмовлено.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим опсяненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення держаного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідно посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно частини 2 статті 37 Закону України «Про державну службу», на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

У п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. зазначено, що перерахунок пенсій проводиться з місця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

У ч. 1 ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державний службовець має право також на інші гарантії та компенсації у сфері оплати праці, передбачені законом.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року, від 03 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Зокрема, у постанові від 03.06.14 (справа №21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного суду України.

Таким чином, аналізуючи положення ст. 37 Закону України «Про державну службу», статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», приходжу до висновку про те, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Викладені у запереченнях доводи відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким передбачено, що в разі неприйняття до 01.06.15 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.15 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», є необґрунтованими і безпідставними, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії та в разі зміни посадових окладів, а не у випадку, коли здійснюється перерахунок у зв'язку з неправильним визначенням розміру пенсії при первинному її призначенні.

Статтею 1 Закону УРСР від 03 липня 1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 зазначеного вище Закону України, визначено об'єкти індексації, зокрема пенсії.

За приписами статті 3 Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України встановлено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 30 грудня 2009 № 228/10/136-09 щодо індексації грошових доходів зазначено, відповідно до пункту 2 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 (зі змінами і доповненнями), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема оплата праці, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Згідно пункту 5 Порядку встановлено, що місяць в якому відбулося підвищення грошових доходів населення за рахунок його постійних складових, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Грошові доходи, одержані за цей місяць, не індексуються. З наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації. Якщо сума підвищення заробітної плати за рахунок постійних складових менша від суми індексації, нарахованої відповідно до Порядку, то місяць такого підвищення не вважається базовим і індексація продовжується. У разі порівняння суми підвищення заробітної плати та суми індексації при визначенні базового місяця береться заробітна плата в частині постійних складових в розрахунку за повний відпрацьований місяць.

У листі Міністерства соціальної політики України від 27 січня 2011 № 150-10/136-11 щодо індексації грошових доходів зазначено, що у разі підвищення працівнику заробітної плати для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення заробітної плати та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться заробітна плата до підвищення (з урахуванням посадового окладу, доплат, надбавок, передбачених чинним законодавством, та премій) в розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Місяць встановлення надбавки, що передбачена чинним законодавством, та місяць, в якому збільшується її розмір за рахунок постійно зростаючого відсотка порівняно з попереднім періодом, вважаються базовими при проведенні індексації у разі, якщо сума підвищення грошових доходів перевищує суму індексації, яка б мала бути нарахована за відповідний місяць. При цьому місяць поновлення виплати передбаченої законодавством надбавки після тимчасової її невиплати не є підставою вважати місяць базовим для проведення індексації. У разі, якщо одночасно з поновленням виплати надбавки має місце збільшення її розміру, то в такому випадку місяць, в якому відбулося таке підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації.

Базовим з метою проведення індексації вважається місяць, в якому заробітна плата збільшилася за рахунок підвищення (установлення) її складових, що виплачуватимуться постійно. Інакше такий місяць не вважатиметься базовим, тому індексація має провадитися на загальних підставах.

Щоб місяць підвищення вважався базовим, сума підвищення має перекрити суму індексації, яку могло бути нараховано в цьому місяці, а інакше індексацію потрібно здійснювати на загальних підставах.

Виплата разових премій, надбавок і доплат не є підставою вважати місяць базовим, оскільки таке підвищення має тимчасовий характер.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначення пенсії позивача фактично було здійснений відповідачем у зв'язку з неправильним обчисленням її розміру (без урахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати).

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08 жовтня 2015 року № К/800/9155/15.

На підставі вище викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації, відпускні повинні бути враховані в заробіток позивача для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки на них фактично нараховані та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, встановлено неправомірність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу.

Щодо вимоги позивача здійснити виплату заборгованості за не донараховану пенсію за весь період перебування на пенсії ( з 04.08.2010 року по теперішній час), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію з 04.08.2010 року, проте до суду звернулася і позовом лише 09.06.2017 року, тобто з пропуском строку, визначеного ст. 99 КАС України, при цьому не навівши в позовній заяві підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа.

Як вбачається із матеріалів справи, нову довідку про складові заробітної плати від 11.05.2017 року позивач надала відповідачу разом із заявою про перерахунок пенсії 11.05.2017 року, тобто це саме той строк, з якого необхідно поновити порушене право.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен здійснити даний перерахунок пенсії з 01 травня 2017 року.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо часкового задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 156, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Тетіївського районного суду Київської області від 12 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 10 жовтня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Троян Н.М.

Бужак Н.П.