Справа № 627/182/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 р.Справа № 627/182/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Богодухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Краснокутського районного суду Харківської області від 04.08.2017р. по справі № 627/182/17

за позовом ОСОБА_1

до Богодухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просив суд: визнати протиправним рішення Богодухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 01.02.2017 р. щодо перерахунку пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії державного службовця та виплатити пенсію, відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області про заробітну плату від 24.01.2017 р. р. № 02-17/53 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення в розмірі 81% від суми місячного заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 04.08.2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Богодухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 01.02.2017 року, щодо перерахунку пенсії.

Зобов'язано Богодухівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця та виплатити пенсію з 01 лютого 2017 року, відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області про заробітну плату від 24.01.2017 р. № 02-17/53 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення в розмірі 81% від суми місячного заробітку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про державну службу», Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 09 листопада 2010 року перебуває на обліку в Богодухівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію, як посадова особа органів місцевого самоврядування, призначену відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХIІ, в розмірі 81% від заробітної плати.

24 січня 2017 року позивач звернувся до Краснокутського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Богодухівського об'єднаного управління ПФУ Харківської області із заявою про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з 01.02.2017р., на підставі довідки про складові заробітної плати від 24.01.2017 року № 02-17/53 (а.с. 10, 11).

Відповідач листом від 01.02.2017р. №233-02/17 відмовив позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з посиланням на те, що з 01.05.2016 року вступив в силу новий Закон України « Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-У111, яким не передбачено проведення перерахунку пенсій особам , що отримують пенсію державного службовця (а.с. 12).

Позивач, вважаючи дану відмову незаконною, та такою що порушує її права, звернувся до суду з вимогою про визнання рішення протиправним та зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, при прийнятті оскаржуваного рішення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723 (далі - Закон №3723), пенсія державним службовцям призначається від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, в структуру заробітної плати входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч.2 ст. 33 Закону №3723, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій, відповідно до якої, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховується: сума витрат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності зазначеним Законом, з яких згідно цього Закону були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше нараховуються внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховуються в заробіток (доход) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, від 3 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеній у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, висновок відповідача про те, що вказані виплати не враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії державного службовця, - є помилковим, тому відмова в перерахунку пенсії із врахуванням таких виплат є протиправною.

Так, із довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області про заробітну плату від 24.01.2017 р. № 02-17/53 вбачається, що до складу заробітної плати позивача включено матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, суму індексації заробітної плати, для перерахунку призначеної пенсії з урахуванням вказаних виплат.

При цьому, посилання відповідача в апеляційній скарзі на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р., з прийняттям якого, втратили чинність норми закону щодо перерахунку пенсій державним службовцям, є в даному випадку недоречним, оскільки, як встановлено судом, пенсія позивачу призначена у невірному розмірі з самого початку, а тому має бути перерахована.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Богодухівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Краснокутського районного суду Харківської області від 04.08.2017р. по справі № 627/182/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Бондар В.О.
Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2017 р.