Справа № 369/2966/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/2966/17 Головуючий у 1-й інстанції: Пінкевич Н.С. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

05 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Житомирської митниці ДФС України в справі про порушення митних правил №0842/101000014/2016 від 28 лютого 2017 року в частині п.п.1, 2, 4 про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2017 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 25.08.2016 року легковий автомобіль марки «BMW 320», кузов НОМЕР_1, д/н Р. Литва НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України громадянином ОСОБА_2 через п/п «Виступовичі - Нова Рудня» митного поста «Північний» в митному режимі «транзит» з метою власного використання на території України.

Термін вивезення даного автомобіля ОСОБА_2 за межі території України закінчився 04 вересня 2016 року о 24 год. 00 хв.

08 вересня 2016 року на адресу Управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС України надійшла службова записка заступника начальника УБзМП, щодо відсутності в ЄАІС ДФС інформації про вивезення транспортних засобів за межі митної території України.

Відповідно до вказаної службової записки ОСОБА_2 не було вивезено легковий автомобіль марки «BMW 320», кузов НОМЕР_1, д/н Р. Литва НОМЕР_2 за межі митної території України, чим перевищив більше ніж на десять діб встановлений ст.95 Митного кодексу України, строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення.

09 вересня 2016 року Житомирською митницею ДФС України на адресу Київської міської митниці ДФС України було направлено відповідний лист з проханням опитати позивача про причини невивезення вищезазначеного транспортного засобу.

25 жовтня 2016 року Житомирською митницею ДФС України було отримано відповідь Київської міської митниці ДФС України, відповідно до якої позивача було викликано для надання пояснень, але останній повідомив про неможливість прибуття до Київської міської митниці ДФС України, у зв'язку з поганим самопочуттям.

01 листопада 2016 року Житомирською митницею ДФС України відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №0842/101000014/2016, за ознаками вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Копію даного протоколу направлено позивачу з повідомленням, що розгляд справи відбудеться 09 грудня 2016 року.

08 грудня 2016 року на адресу Житомирської митниці ДФС України від позивача надійшло повідомлення про перенесення розгляду справи у зв'язку з лікуванням позивача, у відповідь на це митницею було відкладено розгляд справи на 13 січня 2017 року та повідомлено про це позивача.

10 січня 2017 року на адресу Житомирської митниці ДФС України від позивача надійшло повідомлення про перенесення розгляду справи у зв'язку з його відрядженням, у відповідь на це митницею було відкладено розгляд справи на 28 лютого 2017 року та повідомлено про це позивача.

23 лютого 2017 року на адресу Житомирської митниці ДФС України від позивача надійшло повідомлення про перенесення розгляду справи у зв'язку з поганим самопочуттям позивача.

28 лютого 2017 року Житомирською митницею ДФС України було винесено постанову за №0842/101000014/2016 про визнання позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а також накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Залишаючи без задоволення даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції було встановлено, що станом на 18.01.2017 року позивачем не вивезено зазначений вище автомобіль та в інший митний режим його не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України встановлені строки для транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 щодо неможливості вивезення вказаного транспортного засобу до органів ДФС не звертався, про аварію або дії обставин непереборної сили та обставини події, місцезнаходження даного автомобіля не повідомляв. Документи, що підтверджують неможливість доставити вищевказаний транспортний засіб до органів доходів і зборів та органів ДФС він не надавав.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля марки «BMW 320», кузов НОМЕР_1, д/н Р. Литва НОМЕР_2 більше ніж на 10 (десять) діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 Митного кодексу України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частиною 1 ст. 494 Митного кодексу України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів, зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Судом першої інстанції було встановлено, що про час, місце та дату розгляду справи про порушення митних правил ОСОБА_2 був повідомлений належним чином.

При розгляді справи про порушення митних правил та вирішенні питання про стягнення, яке б відповідало положенням статті 23, 34, 35 КУпАП, митним органом було взято до уваги, що обтяжуючих та пом'якшуючих обставин відповідальності за вчинене правопорушення не встановлено.

28.02.2017 року митним органом було винесено постанову № 0842/101000014/2016, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2, був неодноразово повідомлений про розгляд протоколу про порушення митних правил. Для дачі пояснень не прибув та поважних причин не навів.

Судом встановлено, що за весь вказаний період ОСОБА_2жодних документів, що підтверджують поважність перенесення розгляду справи не надав, а також не надав жодних письмових чи усних пояснень з приводу самого факту складання протоколу та суті вчиненого порушення, а лише кожного разу висловлював «бажання» прийняти участь у розгляді справи, на які не з'являвся.

Відповідно до статті 498 Митного кодексу України, прийняття участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення є правом а не обов'язком особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 належним чином не скористався наданими йому правами, не прийняв участь у розгляді справи про порушення митних правил та не надав пояснень або заперечень по факту порушення ним вимог ст. 95 Митного кодексу України, а тому постанова по справі про порушення митних правил № 0842/101000014/2016 є правомірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 10.10.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.