Справа № 804/3915/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2017 р. Справа № 804/3915/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ількова В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал" до відповідача-1 Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, відповідач-2 Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача-1 Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, відповідача-2 Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, в якому просили:
- визнати протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо нарахування комунальному підприємству «Кривбасводоканал» податкового боргу по збору за спеціальне використання води у розмірі 190 582,49 грн. та відображення його на особових рахунках позивача є неправомірними;
- зобов'язати Криворізьку південну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відкоригувати показники податкових зобов'язань шляхом зняття з особового рахунку комунального підприємства «Кривбасводоканал» податкового боргу по збору за спеціальне використання води у розмірі 190 582,49 гривень.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідності до інтегрованих карток платників податків по Комунальному підприємству «Кривбасводоканал», станом на 01.01.2017 року, обліковується податковий борг по збору за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства у сумі 190 582,49 грн. Станом на 01.01.2011 року заборгованість по збору за спеціальне використання води щодо позивача відсутня. Починаючи з 01.01.2011 року по 01.03.2017 року, позивач своєчасно та в повному обсязі сплачує збір за спеціальне використання води, тобто, дії відповідачів, щодо нарахування податкового збору у розмірі 190 582,49 грн. є неправомірними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2017 року було відкрито провадження у справі.
Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити та надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представники відповідачів не заперечували про розгляду справи в порядку письмового провадження.
За таких обставин суд, керуючись положеннями ч. 6 ст.128 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
У відповідності до відомостей зворотнього боку облікової картки платників податків КП «Кривбасводоканал», станом на 01.01.2017 року, обліковується податковий борг по збору за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства у сумі 190 582,49 гривень.
У березні 2013 року КП «Кривбасводоканал» звернулися із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області Державної податкової служби, третя особа Криворізька південна міжрайонної державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.
Постановою Дніпропетровською апеляційного адміністративного суду від 03.11.2014 року, яка набрала законної сили, було визнано неправомірними зарахування ДПІ сплачених підприємством сум податкових зобов'язань, що виникли після 01.01.2011 року в рахунок сплати податкового боргу минулих років (т.1 а.с.8-11).
Відповідачі у письмових поясненнях посилаються на те, що 01.01.2011 року був прийнятий та вступив в законну силу Податковий кодекс України, статтею 87.9 передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
У травні 2008 року підприємством подано декларацію по збору за спеціальне використання води I квартал 2008 року на суму 319 733,39 грн., однак відповідачем грошові кошти частково були спрямовані на сплату податкових повідомлень-рішень в сумі 222 029,78 грн., а частково на оплату декларації на I квартал 2008 року.
На наступний квартал підприємство подало декларацію за II квартал 2008 року на суму 294 848,31 грн. і сплатило суму з 09.08.2008 року по 19.08.2008 року, однак відповідачем частина сплаченої суми було віднесено на оплату попередньої декларації в сумі 222 029,78 грн., а решта на погашення поточної декларації за II квартал 2008 року.
У листопаді 2008 року позивач подав декларацію по збору за спеціальне використання води за III квартал 2008 року на суму 321 575,90 грн. та сплатив у період з 09.11.2008 року по 19.11.2008 року в сумі 321 575,90 грн., однак відповідач 1 зарахував частково оплату на погашення попередньої декларації за II квартал 2008 року в сумі 222 029,78 грн., а решта пішла на оплату поточної декларації за III квартал 2008 року.
Позивач зазначає проте, що впродовж 10 років кожний раз з кварталу в квартал вказана сума зараховувалася відповідачем в рахунок попередньої декларації
Тобто, на 01.01.2017 рік за рахунок переплат вказана сума податкового боргу по податковим повідомленням рішенням зменшилась до розміру 190 582,49 гривень.
Досліджуючи правомірність дій податкових органів, суд встановив таке.
Згідно із ст. 67 Конституції України встановлено - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України ж передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
У відповідності до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Підпунктом 166.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За визначенням, наведеним у п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Пункт 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, не має зворотної дії в часі. Дія пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України починається з 01 січня 2011 року і може бути застосована лише до тих податкових зобов'язань, які виникли після 01 січня 2011 року.
Повноваження органу державної податкової служби за пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України можуть поширюватися на ті платежі (податкові зобов'язання, в тому числі несплачені у встановлений законом строк), які виникають з підстав, визначених в цьому Кодексі.
Враховуючи наведене, орган державної податкової служби протиправно зарахував сплачені позивачем суми поточних податкових зобов'язань, що виникли після 01.01.2011 року. в рахунок сплати податкового боргу, що складається з узгоджених податкових зобов'язань, що виникли до 01.01.2011 року.
Податкова інспекція неправомірно зараховувала сплачені позивачем суми поточних податкових зобов'язань, що виникли після 01.01.2007 року в рахунок сплати поточного боргу, що складаються з узгоджених податкових зобов'язань, що виникли до 01.01.2011 року
Таким чином враховуючи зазначене, зважаючи на сукупність викладених обставин та висновків, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а дії відповідачів визнанню протиправними.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Частиною 2 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.
За ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Згідно положень закріплених статтею 11 КАС України, розгляд справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Таким чином з урахуванням вищевикладеного податкова інспекція неправомірно зараховувала сплачені платежі в рахунок податкового боргу, оскільки самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.
Також, податковим органом не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджували, що ним були дотримані встановлений статтею 11 Закону України «Про порядок погашення зобов'язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» порядок стягнення податкового боргу підприємства.
Щодо позовних вимог про зобов'язання Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відкоригувати показники податкових зобов'язань шляхом зняття з особового рахунку комунального підприємства «Кривбасводоканал» податкового боргу по збору за спеціальне використання води у розмірі 190 582,49 гривень, то суд відмовляє у їх задоволенні з огляду на те, що суд діє в межах наданих йому КАС України повноважень та не може перебирати на себе дискреційні повноваження інших органів.
Згідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 1600,00 грн. підлягають стягненню на корить КП «Кривбасводоканал» з Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 122, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Комунального підприємства «Кривбасводоканал» до відповідача-1 Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, відповідача-2 Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання винити певні дії задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя В.В Ільков