Справа № 337/2652/17(2-а/337/207/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 рокусправа № 337/2652/17(2-а/337/207/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2017 року у справі №337/2652/17 (2-а/337/207/2017) за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 липня 2017 року звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, згідно з яким просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу з 22.08.2016 року пенсії нижче прожиткового мінімуму встановленого Законом;

- зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність (з 22.08.2016 року - 1130 грн., з 01.12.2016 року - 1247 грн., з 01.05.2017 року - 1312 грн.) з 22 серпня 2016 року з урахуванням виплачених сум, враховуючи, що розмір виплаченої пенсії позивача не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2017 року у справі розглянутої в порядку скороченого провадження позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті позивачу пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобов'язав відповідача здійснити позивачу з 19.01.2017 року перерахунок та виплату пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично виплачених сум. Позовні вимоги про зобов'язання здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 22.08.2016 року по 18.01.2017 року - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до частини 2 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною 1 цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №265 від 26.03.2008 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», в разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру. У зв'язку з тим, що загальний трудовий стаж позивача на момент призначення пенсії становив 29 років 5 місяців 14 днів, пенсія за віком виплачується нижче прожиткового мінімуму в розмірі 966,22 грн. Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та з 22.08.2016 року отримує пенсію за віком в розмірі 966,22 грн.

28.03.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру пенсії і визначення її розміру відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Листом за №95/Т-9 від 11.04.2017 року відповідач відмовив у перерахунку пенсії (а.с.6).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму на одну особу є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України, які є нормою прямої дії, імперативно визначено, право громадян на пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, які є основним джерелом існування, та які б забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Застосовуючи такий фундаментальний принцип адміністративного судочинства, як принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про порушення прав позивача у спірних відносинах, оскільки розмір його пенсії, яка є єдиним джерелом його існування, починаючи з 19.01.2017 року є нижчим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення судового рішення, яке направлено на захист прав позивача.

Визначаючи державний орган, на який має бути покладений обов'язок щодо відновлення порушеного права позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, загальнообов'язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального діалогу, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім'ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім'ї, протидії торгівлі людьми, захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, зокрема забезпечення їх психологічної реабілітації, санаторно-курортного лікування, технічними та іншими засобами реабілітації, житлом, надання освітніх послуг, організації поховання, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, та учасників антитерористичної операції, у сфері промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно із ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014 року, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно із п.7 зазначеного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, саме Пенсійний фонд України, який реалізує свої повноваження через утворенні територіальні органи, наділений повноваженнями щодо призначення пенсії. Отже, Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, як територіальний орган Пенсійного фонду України, є відповідальним за призначення пенсії позивачу та визначення її розміру, який би відповідав вищенаведеним положенням Конституції України, що визначають права громадянина.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обов'язок по відновленню порушених прав позивача повинен бути покладений на Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення, а постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2017 року у справі №337/2652/17 (2-а/337/207/2017) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко