Справа № 810/2362/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2362/16 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участі секретаря: Козлової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Іванківське лісове господарство" до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ДП "Іванківське лісове господарство" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнання відмови Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України у прийнятті розрахунку збору за спеціальне використання лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року протиправними; зобов'язання Державну фіскальну службу України прийняти до Порталу прийому звітності "МДЗ України" розрахунок за 2013 рік; зобов'язання Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області внести до картки особового рахунку платника податків показники, зазначені у розрахунку за 2013 рік у сумі 828 847, 00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області у прийнятті податкового розрахунку збору за спеціальне використання лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року, поданого 07.02.2014 ДП "Іванківське лісове господарство" () в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку. Визнано протиправною відмову Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області у прийнятті податкового розрахунку збору за спеціальне використання лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року, поданого 10.02.2014 ДП "Іванківське лісове господарство" () на паперових носіях. Визнано податковий розрахунок збору за спеціальне використання лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року, поданий ДП "Іванківське лісове господарство" () в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку таким, що поданий 07.02.2014. Визнано податковий розрахунок збору за спеціальне використання лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року, поданий ДП "Іванківське лісове господарство" () на паперових носіях, таким, що поданий ДП "Іванківське лісове господарство" () 10.02.2014. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Вишгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції від 10.03.2017 та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання - 02.10.2017 з'явились представники позивача та відповідача - Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Позивачем подано клопотання про закриття апеляційного провадження у справі, оскільки у матеріалах справи відсутнє клопотання податкового органу про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 10.03.2017 та не вказано поважні причини пропуску такого строку.

Колегія суддів вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, оскільки оцінюючи обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на апеляційне оскарження суд приходить до висновку, що заявник за таких обставин не мав реальної можливості своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження, а тому строк на апеляційне оскарження є не пропущеним.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що на підставі ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає постанову Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 в межах апеляційної скарги Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, тобто в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи в період з 20.08.2014 по 01.10.2014 Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт перевірки № 2060/10-08-22-00/00992088 (далі - акт перевірки) (т. 1 а.с. 19-21).

Згідно п. 3.5.2.1.12 "Правильність обчислення повноти і своєчасності перерахування до державного бюджету збору за спеціальне використання лісових ресурсів" цього акту перевірки, позивачем не подано до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області розрахунок за ІV квартал 2013 року (т. 1 а.с. 20).

Актом перевірки встановлено порушення п. п. 330.1.1, 330.1.2 п. 330.1 ст. 330, п.п. 331.1, 331.10 ст. 331 ПК України, в результаті чого було занижено збір за спеціальне використання лісових ресурсів за деревину, заготовлену в порядку рубок головного користування, за ІV квартал 2013 року на суму 828 847, 00 грн (а.с. 20).

На підставі даного акту перевірки, Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу нараховано грошове зобов'язання зі сплати збору за спеціальне використання лісових ресурсів в частині деревини, заготовленої в порядку рубок у сумі 1 036 229, 00 грн, з яких: 828 847, 00 грн за основним платежем, 207 382,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. Зокрема, фінансові санкції були нараховані на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України (у разі якщо контролюючий орган самостійно визначив суму податкового зобов'язання).

Позивач звернувся до суду з позовом, у з'язку з тим, що на його думку, безпосередньо протиправна відмова податкового органу у прийнятті ним розрахунку за ІV квартал 2013 року у подальшому стала підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № .

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України; Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України N 233 від 10.04.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за N 320/15011; Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 765 від 05.12.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 217/24994 (далі - Порядок); Методичними рекомендаціями щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затвердженими наказом ДПС України № 516 від 14.06.2012 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з вимогами п. 7.5 Інструкції підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Процедура перенесення інформації з документів податкової звітності до електронних баз контролюючих органів визначена Методичними рекомендаціями.

07.02.2014 позивач подав до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області в електронному вигляді розрахунок за ІV квартал 2013 року, у якому самостійно визначив суму податкового зобов'язання - збір за спеціальне використання лісових ресурсів у сумі 828 847,00 грн (т. 1 а.с. 26-27).

У цей же день о 17 год 27 хв. до позивача з Порталу прийому звітності МДЗ України версія 2.2.1.4 засобами електронного зв'язку надійшла квитанція № 1, де у графі "результат обробки" було зазначено, що "Документ доставлено до Міністерства доходів і зборів України "ДОКУМЕНТ ЗБЕРЕЖЕНО НА ЦЕНТРАЛЬНОМУ РІВНІ" (т. 1 а.с. 28).

Через 10 хвилин, о 17 год 37 хв., з названого Порталу на адресу позивача надійшла ще одна квитанція під тим же номером - № 1, де у графі "результат обробки" було зазначено, що "Документ доставлено до Міністерства доходів і зборів України "ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО" (т. 1 а.с. 29).

Квитанція № 2, направлення якої передбачено п. 7.5 Інструкції, до позивача не надходила.

Крім того, 10.02.2014 позивачем подано до податкового органу розрахунок за ІV квартал 2013 року на паперових носіях, де у п. 5 розділу "Показники" було зазначено, що позивачем нараховано збір за звітній квартал, всього (р. 3-4) 827 847,00 грн (т. 1 а.с. 23).

Названий розрахунок прийнято Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області, що підтверджується вхідним штампом відповідача на тексті розрахунку (т. 1 а.с. 23).

Позивачем добровільно сплачено збір за звітній квартал, зокрема:

- згідно платіжного доручення № 9829 від 31.01.2014 плата за користування лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року в сумі 180 000,00 грн була внесена на рахунок ГУ ДКСУ Київської області (т. 1 а.с. 24);

- згідно платіжного доручення № 9971 від 14.02.2014 плата за користування лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року в сумі 648 847,00 грн була внесена на рахунок ГУ ДКСУ Київської області (т. 1 а.с. 25).

У період з 20.08.2014 по 01.10.2014 податковим органом проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої 08.10.2014 було складено акт перевірки № 2060/10-08-22-00/00992088 (т. 2 а.с. 88-111).

Однак, в п. 3.5.2.1.12 "Правильність обчислення повноти і своєчасності перерахування до державного бюджету збору за спеціальне використання лісових ресурсів" акту перевірки зазначено, що позивачем не подано до податкового органу розрахунок за ІV квартал 2013 року (т. 1 а.с. 20).

Позивачем 07.02.2014 самостійно визначено суму грошового зобов'язання - збору за спеціальне використання лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року у сумі 828 847,00 грн (т. 1 а.с. 26-27); самостійно подано до податкового органу розрахунок за ІV квартал 2013 року (у сумі 828 847,00 грн) в електронному вигляді (т. 1 а.с. 26-27); 10.02.2014 самостійно подано до відповідача розрахунок за ІV квартал 2013 року (у сумі 828 847, 00 грн) на паперових носіях (т. 1 а.с. 23); 31.01.2014 та 14.02.2014 самостійно сплачено до Державного бюджету України збір за спеціальне використання лісових ресурсів за ІV квартал 2013 року у сумі 828 847,00 грн (т. 1 а.с. 24, 25).

Вищезазначені дії позивачем вчинено за шість місяців до дати проведення відповідачем перевірки та складання акту перевірки (який містив висновок щодо неподання розрахунку за ІV квартал 2013 року) (т. 2 а.с. 88-111).

Відмова у прийнятті розрахунку за ІV квартал 2013 року, надісланого позивачем в електронному вигляді, підтверджується повторною квитанцією № 1 ("Документ доставлено до Міністерства доходів і зборів України "ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО"") (т. 1 а.с. 29).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що юридичний статус цієї квитанції, за наявності первинної квитанції № 1 ("Документ доставлено до Міністерства доходів і зборів України "ДОКУМЕНТ ЗБЕРЕЖЕНО НА ЦЕНТРАЛЬНОМУ РІВНІ"), визначити неможливо, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено можливості направлення платнику податків двох квитанцій під одним і тим же номером (№ 1) протилежного змісту.

При цьому, квитанція № 2, направлення якої є обов'язковим згідно з вимогами п. 7.5 Інструкції, відповідачем на адресу позивача не направлялася.

Податковим органом не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказу на підтвердження дотримання ним вимог п. 49.11 ст. 49 ПК України, а саме, на підтвердження надання ним позивачу письмового повідомлення про відмову у прийнятті його розрахунку із зазначенням причин такої відмови.

Тобто, фактично відповідачем здійснено відмову у прийнятті розрахунку за ІV квартал 2013 року, поданого в електронному вигляді, з причин, не передбачених ст. 49 ПК України.

10.02.2014 позивачем особисто було подано до відповідача розрахунок за ІV квартал 2013 р. на паперових носіях, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції відповідача від цієї дати (а.с. 23).

Згідно з вимогами п. 49.11 ст. 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Оскільки письмового повідомлення про відмову у прийнятті розрахунку за ІV квартал 2013 року із зазначенням причин такої відмови відповідач позивачу не надавав, податковим органом не виконано вимог п. 49.11 ст. 49 ПК України.

З урахуванням вимог частини другої ст. 11 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність вийти за межі позовних вимог з метою забезпечення повного захисту прав, свобод та інтересів сторін шляхом визнання розрахунку за ІV квартал 2013 року, поданого в електронному вигляді, таким, що поданий позивачем у день його фактичного отримання відповідачем, а саме, 07.02.2014; визнання розрахунку за ІV квартал 2013 року, поданий на паперових носіях, таким, що поданий позивачем у день його фактичного отримання відповідачем, а саме, 10.02.2014.

Посилання апелянта на те, що у прийнятті розрахунку за ІV квартал 2013 року, поданого в електронному вигляді, було правомірно відмовлено у спосіб направлення на адресу позивача двох квитанцій під № 1 (протилежного змісту), колегія суддів вважає помилковими, оскільки такий спосіб податковим законодавством не передбачений.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 09.10.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.