Справа № 336/3933/17(2-а/336/366/2017)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2017 рокусправа № 336/3933/17(2-а/336/366/2017)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Дурасової Ю.В.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Поліцейського 2 роти Управління патрульної поліції у м. Борисполі капрала поліції Донцова Андрія Анатолійовича на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2017 року по справі № 336/3933/17 (2-а/336/366/2017) за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського 2 роти Управління патрульної поліції у м. Борисполі капрала поліції Донцова Андрія Анатолійовича, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Поліцейського 2 роти Управління патрульної поліції у м. Борисполі капрала поліції Донцова А.А. (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд визнати протиправним рішення відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія АР № 785942 від 08.07.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, провадження по справі закрити.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Поліцейський 2 роти Управління патрульної поліції у м. Борисполі капрал поліції Донцов А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що при розгляді справи відповідачем зафіксовано докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням відповідної процедури, було взято до уваги пояснення позивача відносно скоєного адміністративного правопорушення. Апелянт вказував, що інспектором було зафіксовано порушено п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, а саме, позивач не подав сигнали світловим покажчиком повороту відповідного напрямку руху перед перестроюванням в ліву смугу руху та праву смугу. Апелянт вказував, що позивач під час складання постанови визнав порушення ним правил дорожнього руху. Апелянт вказував, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати вимоги правил дорожнього руху, дотримуватись їх, дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно законодавства.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. Суд першої інстанції вказував, що в діях позивача не було ніякого умислу, оскільки він виконав вимоги ПДР, не створив нікому перешкод чи аварійної ситуації для інших учасників дорожнього руху.

Матеріалами справи встановлено, що Поліцейським 2 роти Управління патрульної поліції у м. Борисполі капралом поліції Донцовим А.А. 08.07.2017 року стосовно ОСОБА_2 було складено постанову серії АР № 785942, відповідно до якої, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Nissan X-Trail, номерний знак НОМЕР_1 08.07.2017 року о 02 год. 00 хв. на автодорозі Київ-Харків 77 км, не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідно напрямку руху перед перестроюванням в ліву та праву смугу руху, чим порушив п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно відмітки на копії постанови, ОСОБА_2 постанову не підписав, однак отримав її копію.

Як вбачається з відеозапису, здійсненого відповідачем, не підтверджується вчинення ОСОБА_2 дій, описаних у постанові. На відеозаписі, здійсненого відповідачем, зафіксовано лише процедуру складання постави про адміністративне правопорушення, вручення її позивачу, не зафіксовано правопорушення.

В матеріалах справи наявні пояснення від 01.08.2017 року поліцейських 2 роти Управління патрульної поліції у м. Борисполі Бондар О.С. та Донцова А.А., які підтверджують та описують вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення 08.07.2017 року. Пояснення не доводять дійсності вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. Відповідно до наявного відеозапису, ОСОБА_2 не погоджується з виявленим порушенням Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами. Обов'язок доказування покладається на суб'єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з'їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Відповідно до п. 9.2б Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегія суддів вказує, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов'язкових норм КУпАП чи інших правил. Однак у даній справі при виявленні можливого адміністративного правопорушення належно його не зафіксовано.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на суб'єкта владних повноважень, чого Поліцейським не здійснено.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Поліцейського 2 роти Управління патрульної поліції у м. Борисполі капрала поліції Донцова Андрія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2017 року по справі № 336/3933/17 (2-а/336/366/2017) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до вимог статей 211 - 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова