Справа № 754/11675/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Чаку Є.В.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

За участі предстаників:

Позивача: Наумець В.І.;

Відповідача: ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.17р. у справі №754/11675/17 за позовом Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві до ОСОБА_7 про примусове видворення та затримання з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України

у с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.17р. адміністративний позов задоволено: примусово видворено з України ОСОБА_7, громадянина Республіки Узбекистан та затримано ОСОБА_7 з метою поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що Відповідач на даний час знаходиться в процедурі розгляду питання щодо надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з чим не може бути примусово видворений з території України до завершення розгляду цього питання.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.09.17р. співробітниками Департаменту захисту національної державності СБ України спільно з працівниками Деснянського РВ ГУ ДМС України в м. Києві, під час опрацювання оперативної інформації було виявлено в АДРЕСА_1 громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування.

Будучи допитаним, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_7 пояснив, що в Україну прибув у 2009 році у приватних справах, з метою проживання.

Із 2009 року по 2015 рік проживав без документів на право проживання в Україні. У липні 2025 року звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проте у визнанні такого статусу йому було відмовлено.

За результатами судового оскарження рішення міграційної служби про відмову у визнанні громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.16р. у справі №820/4175/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.11.16р. та ухвалою Вищого адміністративного суду від 14.12.16р., у задоволенні позову відмовлено.

08.09.17р. відносно Відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №000950 та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПР МКМ №000949 у сумі 510 грн. (а.с.11, 12).

Того ж дня, завідувачем сектора у справах іноземців та осіб без громадянства Деснянського РВ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні обґрунтовані підстави для примусового видворення іноземця за межі території України; Відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме ухилився від виїзду з України після закінчення дозволеного терміну перебування.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 183-7 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень:

1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації;

2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу;

3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Пунктом 6 ст. 1 Закону України від 22.09.11р. №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону №3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог частини 1 статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 1 статті 30 Закону №3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Отже, з системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що видворенню за межі території України підлягають особи, які незаконно перебувають на території України.

Разом з тим, як встановлено колегією суддів, Відповідач 11.09.17р. звернувся до УДМС України в Чернігівській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні №007444, термін дії якої встановлений до 11.10.17р. (а.с. 40).

У судовому засіданні 17.10.17р. уповноваженим представником подано копію вказаної довідки, з якої вбачається, що термін її дії продовжений до 10.01.18р.

У суду відсутні підстави не приймати вказаний доказ у справі.

Так, згідно пункту 3 статті 1 Закону №3773-VI, довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Вказана обставина, на переконання суду, виключає можливість задоволення вимог позивача про примусове видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 за межі території України до остаточного визначення його статусу, оскільки довідка засвідчує законність перебування особи на території України на вказаний період.

Разом з ти, відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону №3773-VI, у разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Отже, з огляду на те, що Відповідач за захистом в Україні звернувся вже після ухвалення судового рішення у даній справі, тобто вже перебуваючи в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, підстави для звільнення його до остаточного прийняття рішення за заявою, в силу наведеної норми, відсутні.

Приймаючи до уваги наведені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про скасування судового рішення у частині щодо примусового видворення Відповідача та ухвалення у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. У іншій частині - постанова суду першої інстанції законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 183-7, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_7 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.17р. у справі №754/11675/17 - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.17р. у справі №754/11675/17 в частині примусового видворення з України ОСОБА_7, громадянина Республіки Узбекистан - скасувати та у цій частині винести нову постанову про відмову у задоволенні позову.

У іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Києва від 08.09.17р. у справі №754/11675/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Чаку Є.В.

Повний текст ухвали складений: 18.10.17р.

Головуючий суддя

Судді: