Справа № 826/9598/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9598/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач податковий орган), в якому просив суд зобов'язати відповідача припинити протиправні систематичні та умисні дії по не реєстрації податкових електронних документів та прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість з додатками за квітень 2016 року протягом операційного дня їх подання.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2015 року між ТОВ «Комплектсервіс-2017» та ДПІ у Солом'янському районі укладено договір про визнання електронних документів №110320151.

Предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Згідно п. 4 розділу 6 даного договору орган ДПС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Згідно з квитанцією №2 вказаний договір прийнято органом ДФС з реєстраційним номером документу - .

20 травня 2016 року ТОВ «Комплектсервіс-2017» надіслало засобами електронного зв'язку до ДПІ у Солом'янському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року разом із додатком 5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)».

Згідно з квитанцією №1 вказана податкова звітність доставлена до центрального рівня Державної податкової служби України 20 травня 2016 року, однак не прийнята, у зв'язку із помилкою: «порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233, а саме можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності».

23 травня 2016 року ТОВ «Комплектсервіс-2017» засобами електронного зв'язку до ДПІ у Солом'янському районі надіслано на підпис новий договір про визнання електронних документів, однак згідно з отриманою квитанцією №1 документ доставлено до Державної фіскальної служби України 23 травня 2016 року, але не прийнято, у зв'язку із помилкою: «діє договір про визнання електронних документів від 11 березня 2015 року №110320151».

Посилаючись на те, що у ДПІ у Солом'янському районі не було правових підстав для неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року, яка надіслана засобами електронного зв'язку, оскільки договір про визнання електронних документів є чинним, а податкова декларація містить всі необхідні реквізити, передбачені Податковим кодексом України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у спірних правовідносинах у податкових органів не було правових підстав для неприйняття податкової звітності платника податків. Проте, зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача - Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві, а не до ДФС України, прийшов до висновку про відмову в позові. Такий висновок обґрунтований тим, що особою, яка має відповідати за відмову у реєстрації податкових накладних позивача є Державна фіскальна служба України, до якої здійснюється подання податкової декларації в електронній формі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість такого висновку суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

За приписами п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно п. 49.4 ст. 49 ПК України податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті.

Пунктом 49.8 ст. 49 ПК України передбачено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Тобто, виключно відсутність у податковій декларації передбачених п.п. 48.3 та 48.4 ПК України відомостей може бути підставою для відмови у її прийнятті органом державної податкової служби.

Згідно п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Разом з тим, судом враховується, що відповідно до п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Порядок подання податкових декларацій в електронному вигляді визначається Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 року №233 (далі - Інструкція №233).

Пунктом 7.4 розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлено, що перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Відповідно до п. 7.5 розділу ІІІ Інструкції №233 підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

При цьому пунктом 7.6 розділу ІІІ Інструкції №233 визначено, що у разі якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Судом встановлено, що згідно квитанції №1 податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2016 року доставлена до центрального рівня ДФС України 23.05.2016 року. Разом з тим у вказаній квитанції зазначено про неприйняття документа у зв'язку з виявленою помилкою - порушенням вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року №233, а саме - можливим розірванням договору про визнання електронної звітності.

Однак, станом на 23.05.2016 року договір про визнання електронної звітності від 11.03.2015 року №110320151 був чинний, повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису було зареєстровано, а тому у податкового органу були відсутні підстави для відмови у прийнятті податкової декларації.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що дії податкового органу щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року, надісланої позивачем засобами електронного зв'язку, є протиправними, оскільки твердження про розірвання договору про визнання електронних документів є безпідставним.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на викладене, а також зважаючи на встановлені факти неправомірної відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року, колегія суддів приходить до висновку про порушення прав позивача у спірних правовідносинах та необхідність їх захисту шляхом прийняття рішення вважати прийнятою податкову декларацію за квітень 2016 року у день її фактичного отримання - 23.05.2016 року.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову про зобов'язання відповідача припинити протиправні систематичні та умисні дії по не реєстрації податкових електронних документів як таких, що заявлені на майбутнє.

Стосовно висновку суду першої інстанції стосовно того, що позивачем заявлено вимоги до неналежного відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233, для забезпечення електронної подачі податкових документів від платника податків вимагається укладення договору з органом ДПС за місцем реєстрації платника податків. При цьому, інструкцією не передбачено укладення окремих договорів між платником податків та іншими органами ДПС.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що з метою реалізації електронного документообігу з податковими органами між позивачем та ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - орган ДПС) було укладено договір № 110320151 про забезпечення електронного документообігу платника податків від 11.03.2015 року. Форма договору повністю відповідає примірному договору про визнання електронних документів, наведеному в Інструкції. Договором № 1 визначено обсяг прав та обов'язків позивача та відповідача при реалізації відносин подачі податкових документів в електронній формі. Зокрема, предметом договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису («ЕЦП») до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Договір надає платнику податків можливість подавати до органу ДПС податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 Договору № 110320151, саме відповідач зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством, та їх комп'ютерну обробку, а також, забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків. Спори повинні вирішуватися безпосередньо між сторонами договору (ст. 5 Договору № 1).

Таким чином, всі права та обов'язки, що виникають за Договором № 110320151 повинні створювати юридичні наслідки лише для сторін такого договору, тобто для відповідача та позивача. А відтак, відповідач повинен нести відповідальність за неналежне виконання договору: незабезпечення прийняття податкової звітності, надісланої позивачем.

Проте, в порушення ст. 3 Договору № 1, п. 201.10 ст. 201 ПК України та п. 7 р. 111 Інструкції відповідач не забезпечив прийняття податкової декларації та не надіслав відповідні квитанції про прийняття податкової декларації.

При цьому, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач допустив якісь помилки при подачі податкової звітності, а тому остання має бути прийнята.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним в частині так, як прийняте з порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувану постанову належить скасувати в частині та прийняти нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс -2017» задовольнити частково.

Вважати прийнятою податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 рік, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» засобами телекомунікаційного зв'язку, у день її фактичного отримання контролюючим органом: 23.05.2016.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2178 грн. 00 коп. (дві тисячі сто сімдесят вісім гривень грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 12.10.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.