Справа № 227/2831/17
Суддя: Тимофєєва Г. Л.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.10.2017 227/2831/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

за участю секретаря Сухіна О.Ю.,

представника відповідача Сердюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Добропілля адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання протиправними дії Добропільського об'єднаного управління ПФУ Донецької області щодо припинення з 1 червня 2017 р. виплати їй пенсії та зобов'язання до вчинення дій поновити виплату пенсії з моменту припинення її виплати, тобто з 1 червня 2017 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є пенсіонером з 07.11.1998 р. До листопада 2014 р. перебувала на обліку у Управлінні Пенсійного фонду України у Кіровському районі м.Донецька. З листопада 2014 р. у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на Сході України, вона стала на пенсійний облік до Добропільського об'єднаного управління ПФУ Донецької області, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та отримувала виплати належної їй пенсії за зареєстрованим місцем перебування на відповідний картковий рахунок.

З 09.06.2016 р. вона зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2, що підтверджується записом у паспорті та домовій книзі. Вона є мешканкою м.Добропілля, і вже не є внутрішньо переміщеною особою, оскільки постійно мешкає за адресою своєї реєстрації у м.Добропілля. В червні 2016 р. після реєстрації позивач подала заяву про виплату їй пенсії на загальних підставах та копію паспорта з відміткою про реєстрацію місця проживання в м.Добропілля.

З 1 червня 2017 року відповідач припинив виплату належної їй пенсії, обґрунтовуючи це тим, що відсутня довідка внутрішньо переміщеної особи.

Вважає дії відповідача щодо припинення їй виплати пенсії протиправними, та такими, що порушують її конституційні права, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Просить суд визнати протиправними дії Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення їй виплати пенсії з 1 червня 2017 року; зобов'язати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплатити належній їй пенсію з 1 червня 2017 року.

Позивач у судове засідання не з'явилась, вказавши у позовній заяві про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити в повному обсязі. (а.с.35).

Представник відповідача Сердюк В.В., що діяв на підставі довіреності, в судовому засіданні та в своїх письмових запереченнях, позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Добропільському об"єднаному УПФУ як особа тимчасово переміщена з зони АТО. Виплата пенсії проводилась до з 01.09.2014 р. по 01.06.2017 р. Відповідно до інформаційного обміну 24.05.2017 р. с УСЗН Добропільської міської ради, щодо отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб, виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.06.2017 р., у зв'язку з відсутністю довідки внутрішньо переміщеної особи. (а.с.30-34)

Суд, перевіривши матеріали справи і проаналізувавши доводи позовної заяви та наданих заперечень, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши і надавши юридичну оцінку обставинам справи, керуючись принципом верховенства права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 27.11.1998 року (а.с.7).

До листопада 2014 року вона перебувала на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Кіровському районі м.Донецьк, а з 01.09.2014 листопада 2014 року її взято на облік в Добропільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території, де до 30 травня 2017 року отримувала пенсію. З 01 червня 2017 року по теперішній час нарахування та виплату позивачеві пенсії було припинено.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч. 3 цієї статті виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відтак, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказівка у листі (а.с.12) та письмових запереченнях (а.с.27-29) на призупинення виплати пенсії не може свідчити про те, що виплата пенсії не припинялась, оскільки в частині здійснення пенсійних виплат Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не оперує поняттям «призупинення», є тільки підстави припинення виплати.

Встановлено, що відповідно до наданого УСЗН Добропільської міської ради листа 24.05.2017 р. №01-09/2269, в протоколі №20 засідання робочої групи з розгляду проблемних питань щодо роботи з внутрішньо переміщеними особами, було скасовано дію довідки ОСОБА_2 відповідно до ст.12 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». (а.с.30-34).

Пенсія ОСОБА_2 виплачена по 30.05.2017 р.

Тому суд вважає, що права громадянина України ОСОБА_2 відповідачем було порушено саме з 01 червня 2017 року, як зазначено у позові.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно зі Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 року прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» № 595. Цією постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як ствердив представник відповідача у письмових запереченнях, з метою забезпечення контролю за дотриманням норм законодавства при взятті на облік та виплаті пенсій внутрішньо переміщеним особам з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції», Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» змін до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 79, які набрали чинності 18 березня 2015 року, призначення та поновлення пенсій особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, здійснюється тільки після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про взятих на облік осіб, між органами соціального захисту населення та управліннями Пенсійного фонду.

Відповідно до довідки від 19 листопада 2014 року №__ про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, термін якої подовжувався 02.06.2015 р., 05.01.2016 р., фактичне місце проживання позивача ОСОБА_2, яка перемістилася з тимчасово окупованої території, зазначене як АДРЕСА_1 (а.с.11).

Разом з тим, відповідно до копії паспорту ОСОБА_2 з 09.06.2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. (а.с.6 звор.).

Відповідно до заяви позивача від 09.06.2016 р., вбачається, що позивач зверталася з заявою до Добропільського об'єднаного УПФУ Донецької області про зміну адреси проживання згідно реєстрації відповідно до паспорту. (а.с.36).

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509 затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі Постанова №509).

Відповідно до п. 6 Постанови № 509 строк дії такої довідки становить шість місяців з дати її видачі.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №352 (далі - Постанова №352) «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509» внесено зміни у Постанову №509, зокрема, пункт шостий викладено в новій редакції. Згідно з п.6 довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Суд зауважує, що згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. При цьому повноваженнями приймати закони наділена лише Верховна Рада України (ст.91 Конституції України). Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.2 ст.8 Конституції України).

Конституційне поняття «закон України» не підлягає розширеному тлумаченню, це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Водночас, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено законами.

Припинення виплати пенсії на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення територіальними органами Пенсійного фонду не сумісне з дотриманням вимог чинного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Особливу увагу слід звернути на те, що у преамбулі до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Суд застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, суд вбачає в діях відповідача ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно чинного законодавства.

Статтєю 83 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 є пенсіонером з 07.11.1998 року, з 19.11.2014 р. була зареєстрована, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, з 01.09.2014 р. перебуває на обліку в Добропільському об'єднаному УПФУ Донецької області, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, з 09.06.2016 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Судом установлено, що відповідне рішення Фондом як пенсійним органом, щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії не приймалося.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого, та неупередженого висновку, що на час припинення виплати пенсії ОСОБА_2 - з 01 червня 2017 року були відсутні, встановлені Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для відмови в виплати пенсії позивачеві: ні як особі переміщеній з тимчасово окупованої території, ні як пенсіонеру - мешканцю м. Добропілля, на загальних правилах.

На зазначений час не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для відмови у виплаті пенсії, відповідачем не прийнято до уваги заяву позивача про реєстрацію місця мешкання на території м.Добропілля, тому бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу є протиправною, доказів щодо правомірності своїх дій стосовно невиплати пенсії позивачу відповідачем не доведено.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заперечуючи проти позову відповідач не довів правомірність прийнятого рішення.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві пенсії з 01 червня 2017 року по теперішній час та зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію за цей період часу підлягають задоволенню, а саме з 01 червня 2017 року по 06 жовтня 2017 року включно - день розгляду справи в суді.

Вимоги позивача стосовно зобов'язання поновити виплату нарахованої пенсії, є вимогою на майбутне, оскільки встановлювати обов'язки на майбутнє без врахування змін чинного законодавства, яке може мати місце та без наявності спірних правовідносин неможливо. Рішення суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень і також не може бути умовним. Розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявності неіснуючих порушень суперечить вимогам закону, а тому в цій частині вимоги позивача є не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

В решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7 - 12, 71, 86, 160, 161, 162, 167, 256, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року з наступними змінами, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії з 01 червня 2017 року по 06 жовтня 2017 року.

Зобов'язати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначену їй пенсію за період з 01 червня 2017 року по 06 жовтня 2017 року включно.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, понесені судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена повністю або частково до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня її проголошення сторонами та іншими особи, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

В судовому засіданні 06 жовтня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя Г.Л.Тимофєєва

06.10.2017