Справа № 802/412/17-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/412/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

11 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Хмаровського Р.В.,

представника третьої особи: Бесараб М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Бохоницька сільська рада Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дій,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Бохоницька сільська рада Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним дій та зобов'язання вчинити дій.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове позовних вимог, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 01.07.2016 ОСОБА_2 звернувся до Вінницької ОДА (Департаменту агропромислового комплексу) через центр адміністративних послуг "Прозорий офіс" з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель водного фонду (запас) в довгострокову оренду на 25 років для сінокосіння, орієнтовною площею 5.0 га на території Бохоницької сільської ради, за межами населеного пункту, додавши до нього (клопотання) викопіювання з оновлення планово-картографічного матеріалу Бохоницької сільської ради і ксерокопію паспорту та ідентифікаційного коду.

04.10.2016 позивач отримав лист Вінницької ОДА № 01.01-55/6523 від 03.10.2016 про те, що питання щодо поданого клопотання було винесено на обговорення 30.08.2016 на засіданні обласної комісії з питань надання земельних ділянок державної власності у власність або користування фізичним та юридичним особам, створеної розпорядженням ОДА від 07.04.2014 №114 та Комісією було вирішено, що питання буде розглянуте після надання Бохоницькою сільською радою погодження на відведення земельної ділянки та розглянуте після додаткового вивчення.

04.11.2016 ОСОБА_2 отримав лист-відмову у задоволенні поданого клопотання № 01-01-55/7241.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій Вінницької ОДА щодо відмови у наданні йому (позивачу) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 5.0 га, із земель запасу водного фонду сільськогосподарського призначення в довгострокову оренду на 25 років на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту, так само як і пов'язаних з ними позовних вимог про зобов'язання відповідача надати такий дозвіл.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань щодо використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Статтею 17 ЗК України визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин віднесено, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що Вінницька ОДА є розпорядником земельної ділянки водного фонду, що розташована за межами населеного пункту на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, яку бажає отримати в користування позивач, отже, саме відповідач уповноважений розглядати подане позивачем клопотання та вирішувати питання щодо надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений ст. 118 ЗК України, зокрема ч. 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом ч. 7 зазначеної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В силу ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, згідно листа Вінницької обласної державної адміністрації від 04.11.2016 р. № 01.01-55/7241 відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки аргументована тим, що місце розташування земельної ділянки, зазначене на графічних матеріалах, не містить обґрунтованих рішень організації раціонального використання та охорони земель, а саме здійснюється перерозподіл земель без врахування потреби розвитку території.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Вінницька обласна державна адміністрація з непередбачених законом підстав відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 5,0 Га, із земель запасу водного фонду сільськогосподарського призначення в довгострокову оренду на 25 років на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту.

Відтак, адміністративний позов в частині визнання протиправною відмови відповідача, що викладена у листі Вінницької обласної державної адміністрації від 04.11.2016 р. № 01.01-55/7241, слід задовольнити.

Оцінюючи вимогу позивача про зобов'язання Вінницьку обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 5,0 ГА, із земель запасу водного фонду сільськогосподарського призначення в довгострокову оренду на 25 років на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту, суд звертає увагу на наступне.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за своєю правовою природою є дискреційним.

Крім того, суд не вправі втручатися у діяльність органу державної влади, зобов'язуючи його приймати конкретне рішення. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові від 11.11.2015 року по справі № 21-2958а15

Враховуючи викладене, суд звертає увагу, що Вінницькою облдержадміністрацією при розгляді клопотання позивача не давалась йому оцінка через призму вимог ст.122 ЗК України, що було встановлено вище, тому вказане клопотання підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону, а суд позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови не перевірки, не надання оцінки та не встановлення певних обставин суб"єктом владних повноважень з цього питання.

З урахуванням наведеного, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне застосувати інший спосіб захисту порушених прав та зобов'язати Вінницьку обласну державну адміністрацію повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про видачу дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 5,0 ГА, із земель запасу водного фонду сільськогосподарського призначення в довгострокову оренду на 25 років на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд виходячи із вказаної норми, зауважує те, що це є право суду, а не його обов'язком, а відтак, суд не вбачає підстав для задоволення цієї позовної вимоги, так як строк розгляду вищевказаного клопотання регламентований законом.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року скасувати.

Винести нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Вінницької обласної державної адміністрації щодо відмови громадянину ОСОБА_2 у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 5.0 га, із земель запасу водного фонду сільськогосподарського призначення в довгострокову оренду на 25 років на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту.

Зобов'язати Вінницьку обласну державну адміністрацію повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про видачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 5,0 га, із земель запасу водного фонду сільськогосподарського призначення в довгострокову оренду на 25 років на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 жовтня 2017 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.