Справа № 812/1171/17
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1171/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Моспанюк Є.С.,

та

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі,-

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Позивач) до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (далі - Відповідач) про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області з метою погашення податкового боргу Відповідача на землю в розмірі 1044934,64 грн звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою про стягнення зазначеного боргу з рахунків у банках, обслуговуючих Відповідача. Постановою суду у справі № 812/1510/16 за результатом розгляду вищезазначеного позову позовні вимоги задоволено повністю. У звязку зі змінами, внесеними до Податкового кодексу України Законом України від 21.12.2016 № 1797 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в України», з 2017 року заходи з погашення податкового боргу здійснює Головне управління ДФС у Луганській області. У відповідності до положень статей 87, 95 Податкового кодексу України та на виконання постанови суду у справі № 812/1510/16, Позивачем надіслано до банку інкасові доручення, які повернуті без виконання. Актом опису майна від 25.02.2015 описано майно Відповідача на загальну суму 264000,00 грн, яке зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Дії щодо внесення у податкову заставу майна Відповідачем не оскаржувались та не визнавались протиправними.

З урахуванням часткового погашення боргу, позивач уточнив позовні вимоги, просив надати дозвіл на погашення податкового боргу у розмірі 200707,05 грн. за рахунок майна Відповідача, що перебуває у податковій заставі згідно акту опису майна від 25.02.2015.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві, додатково зазначив, що Відповідачем не сплачений борг із земельного податку за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року включно. Зауважень щодо зберігання майна не зазначив.

Відповідач проти адміністративного позову не заперечував, лише зазначав про зміну вартості на теперішній час майна, яке було описане в акті 25.02.2015.

Сторони погодились, що реалізація описаного майна буде відбуватись лише після його оцінки або позивачем або уповноваженими особами в порядку визначеному ст. 95 ПК України, та з урахуванням сертифікатів якості наданих Відповідачем в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Відповідач публічне акціонерне товариство «Лисичанськвугілля» (), зареєстрований юридичною особою (а.с. 62-77).

У зв'язку з несплатою Відповідачем самостійно узгоджених сум з податку на землю, зазначених у деклараціях з плати за землю за 2015 - 2016 роки, у Відповідача утворився податковий борг за період з 01.04.2015 по 30.09.2016 у загальній сумі 1044934,63 грн, що підтверджується витягом з інтегрованої картки (а.с. 20-21).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 № 812/1510/16 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ вул. Малиновського, 1) кошти з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків у погашення податкового боргу з плати за землю за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року у сумі 1044934,63 грн (один мільйон сорок чотири тисяч дев'ятсот тридцять чотири гривні 63 коп.) (а.с. 5-6, далі - Постанова суду у справі № 812/1510/16).

Постанова суду у справі № 812/1510/16 набрала законної сили 24.01.2017.

На виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 10.01.2017 № 812/1510/16, позивачем направлено банківській установі інкасові доручення (розпорядження) від 13.03.2017 № 12, від 22.03.2017 № 35, від 17.05.2017 № 94 для стягнення податкового боргу в загальному розмірі 100000,00 грн, які повернуті банківською установою без виконання, у звязку з відсутністю коштів на рахунку платника, кошти протягом операційного часу не надходили (а.с. 17-19).

Судом встановлено, що 25.02.2015 заступником начальника ДПІ у м. Лисичанську прийнято рішення про опис майна у податкову заставу платника податків ПАТ «Лисичанськ», (а.с. 14).

25.02.2017 податковим керуючим на підставі вказаного рішення проведено опис майна на суму 264000,00 грн, про що складено акт опису майна від 25.02.2017 (а.с. 15). Відповідно до інформації, зазначеної у витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, згідно акту опису активів, на які поширюється право податкової застави, від 25.02.2015 зареєстровано податкову заставу (а.с. 16).

Позивачем вживались заходи щодо погашення податкового боргу шляхом направлення інкасових доручень, які залишились не виконані (а.с. 17-19).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання утворює податковий борг.

Відповідно пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно пункту 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Стаття 88 ПК України визначає зміст податкової застави, відповідно до пункту 88.1 якої з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (пункт 88.2 статті).

Згідно підпунктів 89.1.1, 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно пункту 89.2 цієї статті даного Кодексу з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Пунктом 89.3 статті 89 зазначеного Кодексу встановлено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до пункту 89.8 статті 89 ПК України контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Відповідно пункту 95.3 статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У відповідності до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Таким чином, основними умовами для звернення до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків є наявність податкового боргу, відсутність коштів у платника податків, що перебувають у його власності та перебування майна платника податків у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Закон України від 06.12.2000 № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (надалі - Закон № 2181), який діяв до 01.01.2011, є спеціальним законом з питань оподаткування та встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

Цим Законом визначено, що органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи.

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

З метою погашення боргу позивачем вживалися заходи, передбачені Законом України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», а саме: вручено відповідачу першу податкову вимогу від 06.06.2003 форми «Ю1» № 1/54/4491/20-06, та другу податкову вимогу від 05.08.2003 форми «Ю2» № 6808 (а.с. 12, 13).

Вищезазначені вимоги у встановленому законом порядку не оскаржувались, податковим органом не скасовувались та не відкликались, а тому є узгодженими.

Вжиті позивачем заходи щодо стягнення податкового боргу не призвели до його погашення Відповідачем. Позивачем з метою реалізації права, наданого пунктом 95.1 статті 95 ПК України, заявлено вимогу про надання дозволу на погашення податкового боргу Відповідача на суму 200707,05 грн за рахунок майна платника податків, що перебуває, в розумінні пункту 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, у податковій заставі.

При цьому, суд зауважує, що дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, надається не на конкретно визначене майно, а на суму податкового боргу. Перелік майна, яке підлягає реалізації з метою погашення податкового боргу платника, виявляється у процесі виконання податковим органом судового рішення про надання такого дозволу. Майно платника, що підлягає продажу, не обмежується виключно майном, зазначеним в акті опису майна, а платник, в свою чергу, чи особа, яка вважає, що його інтереси порушені, не позбавлені права оскаржити включення податковим органом до опису майна активів.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, про що свідчить ухвала від 13.04.2016 (справа № К/800/25013/15).

Частиною першою статті 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Сторонами визнається, що податковий борг в розмірі 1044934,63 грн, стягнутий за рішенням суду у справі № 812/1510/16 Відповідачем не погашено в повному обсязі, та зазначена сума кореспондується з інформацією наявною в інтегрованій картці, його стягнення з рахунків підприємства та за рахунок його готівки також не відбулося.

За таких обставин, суд вважає стягнення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі обґрунтованим та надає Головному управлінню ДФС у Луганській області дозвіл на погашення податкового боргу в розмірі 200707,05 грн за рахунок майна платника податків публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючи органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 ПК України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

З вищевикладеного слідує, що контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення, є органи ДФС України обласного рівня, зокрема, Головне управління ДФС у Луганській області.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 12 жовтня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі задовольнити повністю.

Надати Головному управлінню ДФС у Луганській області дозвіл на погашення суми податкового боргу публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» () з податку на землю за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року включно в розмірі 200707,05 грн за рахунок майна публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» (), що перебуває у податковій заставі, відповідно до акту опису майна від 25.02.2015.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 17 жовтня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4