Справа № 826/17278/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просила визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемними переказів коштів (транзакцій) від 19.05.2016 щодо перерахування коштів загальною сумою 121062,29 грн. з поточного рахунка ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточні рахунки НОМЕР_1. НОМЕР_2; зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_4 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_4 до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до змін в Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року позов задоволено частково: зобов'язано Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною сумою 121062,29 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що транзакції за рахунками позивача визнано нікчемним, у зв'язку з чим він не мав правових підстав для включення позивача як вкладника до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.05.2016 між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-077-000000893, відповідно до умов якого, на ім'я позивача було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1.

Того ж дня, на поточний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» позивачем були внесені грошові кошти в сумі 120 000 гривень, що підтверджується квитанцією №990799.

Також, 06.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» відкрив на ім'я позивача поточний рахунок НОМЕР_2, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта - гривня) та видав позивачу платіжну картку НОМЕР_3.

В подальшому, між позивачем та ТОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ») був укладений Договір позики від 06.05.2016 №980-077-000234246, відповідно до умов кого позивач перерахував грошові кошти в сумі 120000 гривень, зі свого поточного рахунка НОМЕР_1 на поточний рахунок ТОВ «ІРЦ» НОМЕР_4 в ПAT «УкрСиббанк», що підтверджується платіжним дорученням від 06.05.2016 №980732.

Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ІРЦ» повертає в безготівковій формі грошові кошті та відсотки на поточні рахунки позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до довідки, наданої ПАТ «Банк Михайлівський» від 31.08.2016 №3Г1/1664, 19.05.2016 на рахунок позивача від ТОВ «ІРЦ» надійшли грошові кошти у розмірі 120000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-077-000234246 від 06.05.2016» на рахунок позивача НОМЕР_1.

На підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 №14/БТ виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 23.05.2016 №812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування повноважень ліквідатора банку Ірклієнку Ю.П., якого згодом замінено на Волкова О.Ю. з 05.09.2016.

З 15.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, проте позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО.

Одночасно листом від 07.09.2016 №3Г1/2342/1 позивача повідомлено, що переказ коштів (транзакції), здійснені ТОВ «ІРЦ» в сумі 120000,00 грн. на рахунок позивача є нікчемним правочином на підставі п.7-9 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не доведено наявність законних підстав для невключення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи є протиправною. Водночас, в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб дійшов висновку про їх передчасність. Також, суд дійшов висновку, що повідомлення від 07.09.2016, згідно якого позивача повідомлено про нікчемність транзакцій, не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Колегія суддів свідома щодо наявності правового висновку Верховного Суду України у постанові від 16 лютого 2016 року у справі №826/2043/15, який зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку, належить розглядати в порядку господарського судочинства, однак, вважає, що застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у контексті спірних правовідносин є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрутством є визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Пункт 2 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам.

З наведеного випливає, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з тим, частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом, що визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Частина восьма статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює, що дія Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

В свою чергу, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачають особливу процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, відмінну від порядку ліквідації банкрута, яка здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: виведення неплатоспроможного банку з ринку здійснюється на підставі відповідної постанови Правління Національного банку України за правилами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не передбачає порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що за суб'єктним складом відповідачів та характером виконуваних ними функцій дана справа є публічно-правовим спором, оскільки Фонд та уповноважена особа Фонду виконують владні управлінські функції, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі з виконання дій із забезпечення виведення банку з ринку та організації виплат відшкодувань за вкладами.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спірні правовідносини виникли між вкладником та Фондом і його Уповноваженою особою як наслідок запровадження процедури ліквідації банку, а не у межах процедури банкрутства, та без участі банку як боржника.

Таким чином, на переконання колегії суддів, даний спір з приводу виконання відповідачами функцій з організації виплати відшкодування за вкладами має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (Далі - Закон №4452-VI).

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону №4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно зі ст.26 вказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до ч. 2 ст.37 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною 2 ст.38 Закону №4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1)банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7)банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» не визначено жодної конкретної підстави, з переліку, наведеного у ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, нікчемності спірного договору банківського вкладу (депозиту), а такі підстави як вчинення правочинів з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, необхідність звернення до правоохоронних органів або те, що правочини мають на меті штучне збільшення гарантованої суми, яка відшкодовується вкладникам Фондом гарантування не є правовими підставами для визнання нікчемним правочину неплатоспроможного банку, у відповідності до Закону №4452-VI.

Більш того, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження Уповноваженою особою не було надано жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв'язку між правочином, укладеним позивачем з ПАТ «Банк Михайлівський», і неплатоспроможністю Банку та/або недобросовісність позивачки при його укладанні чи наявність будь-яких інших правових підстав, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Так, у повідомленні від 07.09.2016 №3Г1/2342/1 не зазначені обставини, які стали підставою для висновку про нікчемність правочину з перерахування коштів.

Згідно заперечень на адміністративний позов та акту про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критерію нікчемності № 2 від 01 червня 2016 року такими підставами було те, що Уповноважена особа вважає, що здійснюючи переказ коштів на рахунок позивача, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» мало на меті отримання коштів з рахунку у ПАТ «Банк Михайлівський» не за рахунок банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто державних коштів.

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів також враховує, що договір банківського рахунка «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-077-000000893 від 06 травня 2016 року не був віднесений до категорії нікчемних. При цьому, суд апеляційної інстанції виходить з того, що перерахування коштів у сумі 120000 грн. є правочином, який спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків саме ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_4 Натомість, ПАТ «Банк Михайлівський» у даних правовідносинах виконував виключно технічну функцію з перерахування коштів, не був учасником правочину та не набував за результатами його вчинення цивільних прав і обов'язків.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операції з перерахування коштів на рахунок ОСОБА_4 не належать до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет нікчемності.

В матеріалах справи також відсутні докази про те, що позивача було проінформовано під розпис про непоширення на такі кошти, передані у позику ТОВ «ІРЦ», гарантій, передбачених цим Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» - 19 листопада 2016 року, ПАТ «Банк Михайлівський» був віднесений до категорії неплатоспроможних постановою Правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ.

Таким чином, віднесення операцій з перерахування коштів на рахунок позивача до нікчемних не вплинуло на обов'язок Уповноваженої особи включити позивача до переліку, передбаченого ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», адже у такому разі позивач прирівнюється до вкладника ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до п. 15 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення».

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо протиправної бездіяльності Уповноваженої особи щодо невключення інформації про позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так само, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо передчасності заявлених позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на приписи п. 2 ч. 4 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860.

Водночас, колегія суддів дійшла висновку не погоджується з висновком суду першої інстанції, що повідомлення від 07.09.2016, згідно якого позивача повідомлено про нікчемність транзакцій, не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 КАС України, оскільки фактично права позивача порушені саме визнанням Уповноваженою особою Фонду нікчемними транзакцій), здійснених ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача, що і стало підставою для невключенням ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Тобто, вказане рішення створює прямі негативні наслідки позивача, з огляду на що колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати саме рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання нікчемними переказів коштів (транзакцій) від 19.05.2016 щодо перерахування коштів загальною сумою 121062,29 гривень з поточного рахунку ТОВ «ІРЦ» на поточні рахунки позивача.

Стосовно вимог позивача, заявлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд апеляційної інстанції зауважує, що у відповідності до ч.4 ст.195 КАС України не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Натомість, судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що зумовило винесення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, - з огляду на що колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання нікчемними переказів коштів (транзакцій) від 19.05.2016 щодо перерахування коштів загальною сумою 121062,29 гривень з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточні рахунки ОСОБА_4 НОМЕР_1 та №270,1з ухваленням нової постанови про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання нікчемними переказів коштів (транзакцій) від 19.05.2016 щодо перерахування коштів загальною сумою 121062,29 гривень з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточні рахунки ОСОБА_4 НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання нікчемними переказів коштів (транзакцій) від 19.05.2016 щодо перерахування коштів загальною сумою 121062,29 гривень з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточні рахунки ОСОБА_4 НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 09 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.