Справа № 823/357/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/357/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: Пікуля В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до Державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ПП «Колос Чигиринщини» звернулося у суд із позовом до Державного реєстратора Черкаського міського управління юстиції Черкаської області Цьопи Богдана Анатолійовича (відповідач 1), Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області (відповідач 2), у якому, просило: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1від 29 квітня 2016 року індексний номер 29478984 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,3490 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_4 за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 11 квітня 2016 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, третя особа - ТОВ СП «Нібулон» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог законодавства України, державний реєстратор Чигиринської міської ради при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеного 11.04.2016 між ОСОБА_4 та ТОВ СП «Нібулон», належним чином не перевірив наявність права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини», внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що 20.12.2011 між ОСОБА_4 (орендодавець) та ПП «Колос Чигиринщини» (орендар) укладено договір оренди землі №319, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 5 років, загальною площею 1,3490 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему Чигиринського району Черкаської області 20.04.2012 за №00785.

Вищевказана земельна ділянка була передана громадянином ОСОБА_4 позивачу в особі директора Буця С.І. згідно акту приймання - передачі земельної ділянки від 20.04.2012 року.

21 грудня 2016 року (у зв'язку із закінченням строку дії попереднього договору оренди земельної ділянки) між ОСОБА_4 (орендодавець) та ПП «Колос Чигиринщини» (орендар) з іншого боку укладено договір оренди землі №153, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення строком на 5 років, загальною площею 1,3490 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить орендодавцю на праві власності.

Згідно акту приймання - передачі земельної ділянки від 21 грудня 2016 року орендодавець передав, а орендар прийняв вказану земельну ділянку в строкове платне користування.

Звернувшись у лютому 2017 року до державного реєстратора за реєстрацією на підставі договору оренди від 21 грудня 2016 року №153 права оренди земельної ділянки з кадастровим номером загальною площею 1,3490 га, кадастровий номер НОМЕР_1, позивач отримав від державного реєстратора рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 08 лютого 2017 року №33767265, яке умотивоване тим, що ним встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: заявлене право вже зареєстроване за іншим орендарем (ТОВ СП «Нібулон») та термін дії зареєстрованого договору оренди не закінчився.

Уважаючи дії відповідачів щодо проведення реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за ТОВ СП «Нібулон» протиправними, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час реєстрації договору оренди земельної ділянки ПП «Колос Чигиринщини»), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною 2 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі із ПП «Колос Чигиринщини) (далі - Закон № 161-ХІV), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

У ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 1 статті 29 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Частиною 3 статті 10 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже, наведеними правовими нормами чітко передбачений обов'язок державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013р.

Однак, відповідачем 1 не надано суду жодних доказів щодо звернення останнього з відповідним запитом про наявність або відсутність зареєстрованого договору оренди земельної ділянки до відповідного Відділу Держземагенства (Держгеокадастру) у Чигиринському районі Черкаської області як до у органу, який здійснював таку реєстрацію до 01.01.2013.

Таким чином, в порушення вимог чинного законодавства державний реєстратор при проведенні державної реєстрації договору оренди належним чином не перевірив, чи має місце вже зареєстроване право оренди на спірну земельну ділянку. Внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, тоді як реєстрація договору оренди землі за новим орендарем можлива лише після закінчення строку дії або дострокового розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем та відповідної реєстрації цих фактів. Вказане є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач 1 при проведенні державної реєстрації вказаного іншого речового права, не виконав свого обов'язку щодо встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та не перевірив належним чином, чи було право оренди на таку земельну ділянку зареєстровано до 01.01.2013 р., а отже порушив порядок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно, регламентований ст.ст. 10, 29 Закону № 1952-IV.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 року у справі №802/324/16, від 24 травня 2017 року у справі №802/1172/16а, а також в постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року у справі № 21-760а15.

Покликання апелянта на рішення Верховного Суду України від 08.12.2010 року у справі №6-59080св10 та постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 року у справі №2-а-4126/1470 колегія суддів до уваги не приймає, адже договір оренди від 20 грудня 2011 року №319 достроково припинений чи розірваний не був. Ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції апелянтом (чи іншою стороною, яка бере участь у справі), не було надано жодного доказу оскарження зазначеного договору в судовому порядку чи визнання його недійсним (нікчемним).

Окрім того, колегія суддів уважає необґрунтованими посилання ТОВ СП «Нібулон» на те, що у даній справі наявний спір про право, у зв'язку із чим її необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом розгляду в даній справі є правомірність рішення суб'єкта владних повноважень, надаючи оцінку якому, суд повинен перевірити чи прийнято воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, державний реєстратор, приймаючи рішення про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ СП «Нібулон», мав пересвідчитися чи не існує перешкод у здійсненні відповідної реєстраційної дії. Відтак, з урахуванням ст. 17 КАС України, даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Таким чином, рішення відповідача 1 від 29 квітня 2016 року індексний номер 29478984 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 1,3490 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_4 за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 11 квітня 2016 року є протиправним, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст ухвали виготовлено 09 жовтня 2017 року).

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.