Справа № 308/9383/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Київ К/800/8097/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Горбатюка С.А., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області, за участі третьої особи товариства з додатковою відповідальністю «Ужгородський механічний завод», про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання призначити пенсію, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року ,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді Закарпатської області (далі - Управління ПФУ), за третьої особи товариства з додатковою відповідальністю «Ужгородський механічний завод» (далі - ТДВ «Ужгородський механічний завод», Товариство) про скасування рішення комісії про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, відновлення його порушеного права на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку №2 та зобов'язання призначити йому пільгову пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дати звернення до Управління ПФУ.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 у період з 18 березня 1983 року по 19 вересня 1994 року працював у ТДВ «Ужгородський механічний завод» на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, що підтверджується належними доказами. Та обставина, що поряд з основною роботою (підсобний робочий по виготовленню щитів тришарових конструкцій на основі поліуретану) він працював водієм електрокара на тому ж підприємстві не може позбавити його права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановою від 19 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовив.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 лютого 2016 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права просить скасувати їхні рішення і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що в травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ із заявою про призначення пільгової пенсії. Разом з заявою він надав уточнюючу довідку, видану ТДВ «Ужгородський механічний завод» про підтвердження стажу від 29 квітня 2014 року № 28/97 та довідку № 28/33 від 4 листопада 2014 року.

Управління ПФУ відмовила у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що поряд з виконанням робіт з важкими і шкідливими умовами праці, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, позивач працював по сумісництву на тому ж підприємстві ще й на іншій посаді (водієм електрокара), робота на якій такого права не надає.

З посиланням на підпункт 2 пункту 9 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) Управління ПФУ прийняло рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки позивач працював на двох посадах, виконувана робота на одній із яких не дає права на призначення пенсії на пільгових умовах, то оскаржене рішення відповідача є правомірним. Також суди відзначили, що довідка про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії № 23/33 від 4 листопада 2014 року, яку видало ТДВ «Ужгородський механічний завод», не відповідає первинним документам підприємства, а робочий день позивача був меншим 80% робочого часу на підприємстві.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України при постановленні цієї ухвали виходить з такого.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ; тут - в редакції Закону, чинного на дату виникнення спірних відносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; <…>.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Частиною п'ятою статті 13 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

За статтею 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Закону, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Правила застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» регулює Порядок № 383.

Відповідно до пункту 2 Порядок № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

За пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються «список №1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных раз мерах» і «список №2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджені Кабінетом Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 №1173.

За пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, держава гарантує право на пільгове пенсійне забезпечення працівникам, які працюють на роботах, пов'язаних із негативним впливом на здоров'я шкідливих виробничих факторів. Специфіка пільгового пенсійного забезпечення цієї категорії громадян пов'язана із особливими умовами, характером та тривалістю роботи, наявністю і тривалістю спеціального трудового стажу, що дає їм право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У справі, що розглядається, встановлено, що спір виник у зв'язку з відмовою Управління ПФУ призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з посиланням на підпункт 2 пункту 9 Порядку № 383.

За пунктом 9 Порядку № 383 пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються: 1) за Списком № 2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку № 1, а інша в Списку № 2; 2) на загальних підставах, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку № 1 або Списку № 2, а інша цими Списками не передбачена.

Суди попередніх інстанцій з'ясували, що Управління ПФУ відмовляється зарахувати до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, період його роботи в ТДВ «Ужгородський механічний завод» з 16 березня 1983 року по 19 вересня 1994 року. Мотиви такої відмови, судячи зі встановлених судами обставин, полягають у тому, що: 1) довідка ТДВ «Ужгородський механічний завод» про підтвердження пільгового стажу № 28/33 від 4 листопада 2014 року не відповідає первинним документам підприємства; 2) зазначена довідка містить посилання на Списки, затверджені постановою Ради міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, хоча з огляду на періоди роботи позивача на підприємстві мали б застосовуватися Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 лютого 1991 року або постановою Кабінету Міністрів № 162 від 11 березня 1994 року.

Стосовно довідки ТДВ «Ужгородський механічний завод» про підтвердження пільгового стажу за № 28/33 від 4 листопада 2014 року і доводам відповідача про її невідповідність вимогам до первинних документів, то суди з'ясували, що за цією довідкою позивач у період з 16 березня 1983 року по 31 грудня 1991 року працював на посаді «підсобного робочого<...>» повний робочий день. Водночас, відповідно до записів у трудовій книжці позивача, з 30 грудня 1985 року йому присвоєно суміжну професію - «водій електрокара». Отож, з 30 грудня 1985 року по 19 вересня 1994 року (зазначена дата, відповідно до трудової книжки, є датою звільнення ОСОБА_1 з ТДВ «Ужгородський механічний завод») позивач одночасно працював на двох посадах - «підсобний робочий <...>», що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (за Списком № 1, який затверджено постановою РМ СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року), і «водій електрокара», якої не передбачено Списками № 1 і № 2.

З приводу застосування Списків, то оскільки стаж, який зазначено в довідці за № 28/33 від 4 листопада 2014 року набуто до 1 січня 1992 року, то в цьому випадку, на думку колегії суддів, правильним є застосування Списку виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими і важкими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Водночас, як висновується зі встановлених обставин справи, спору стосовно того, чи позивач дійсно обіймав посаду «підсобного робочого <…>», яка пов'язана із шкідливими і важкими умовами праці і чи така посада/робота точно відповідає виробництву, роботі, професії, посаді і показникам шкідливих і особливо важких умов праці Списку № 1, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 не виникало.

Про роботу позивача у період з 16 березня 1985 року по 31 грудня 1991 року одночасно на двох роботах у довідці Товариства за № 28/33 від 4 листопада 2014 року не зазначено, що відповідач розцінив як приховування цих відомостей. Окрім того, за цією ж довідкою, на посаді «підсобного робочого<...>» позивач працював з 16 березня 1983 року по 31 грудня 1991 року, тоді як із записів в трудовій книжці позивача висновується, що на цьому підприємстві і на цій посаді він працював до 19 вересня 1994 року.

Відтак Товариство, окрім довідки № 28/33 від 4 листопада 2014 року, згодом видало довідку за № 3 від 15 січня 2015 року, відповідно до якої з 1 січня 1992 року по 19 вересня 1994 року позивач працював неповний робочий день, що становить менше 80% робочого часу. Також в цій зазначено про те, що з січня 1992 року і надалі облік робочого часу не здійснювався і займана ОСОБА_1 посада атестована не була.

Обидві довідки було використано при підготовці висновку Головного державного експерта з умов праці області № 47 від 3 березня 2015 року, відповідно до якого характер виконуваних робіт та умови праці в період роботи, які ТОВ «Ужгородський механічний завод», згідно з уточнюючою довідкою від 4 листопада 2014 року № 28/33, зарахував до пільгового стажу роботи позивача (за Списком № 1) за професією «підсобний робочий» (де він був безпосередньо зайнятий на роботах по виготовленню щитів тришарових конструкцій на основі пінополіуретану з повним робочим днем) відповідають умовам і показникам позиції Розділу № VIII «Хімічне виробництво» п.1п.8 Списку № 1, затвердженою постановою Ради міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року.

У тому ж висновку зазначено про те, що з 1 січня 1991 року по 19 вересня 1994 року, відповідно до довідки Товариства № 3 від 15 січня 2015 року, було взято до уваги тільки одну професію позивача «підсобний робочий» та зазначено, що в цей період позивач працював неповні робочі дні, що складає менше 80% робочого часу.

Спираючись на зазначені вище докази і обставини, що встановлено на їх підставі, суди попередніх інстанцій констатували правомірність дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пільгової пенсії з огляду на відсутність необхідного для цього стажу.

У контексті спірних правовідносин колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що в цій справі спір виник не у зв'язку із відсутністю у позивача пільгового стажу як такого, а у зв'язку з тим, що поряд із виконанням робіт на посаді, яку передбачено Списком № 1 (затвердженим постановою КМ СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року) позивач на тому ж підприємстві виконував роботи за іншою посадою, якої не було передбачено ні Списком № 1, ні Списком № 2 (чинними протягом зазначеного вище періоду).

Товариство видало довідку від 4 листопада 2014 року № 28/33, за якою до пільгового стажу позивача віднесено період його роботи на підприємстві з 16 березня 1983 року по 31 грудня 1991 року на посаді «підсобного робочого» (з посиланням Список № 1, який затверджено постановою КМ СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, позаяк такий стаж набуто до 1 січня 1992 року). З 1992 року, як встановлено у справі, належного документального підтвердження наявності у позивача пільгового стажу підприємство не надало (з мотивів, про які вже зазначено вище).

Щодо роботи «водієм електрокара», то зазначений факт підтверджено відомостями трудової книжки і позивач цього теж не заперечує. Утім, зазначена обставина має значення при вирішенні питання про призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Аналізуючи зміст положень підпункту 2 пункту 9 Порядку № 383 колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивач починаючи з 30 грудня 1985 року (період, який охоплено довідкою від 4 листопада 2014 року № 28/33 про підтвердження пільгового стажу) працював на сумісних роботах, одна з яких не передбачена Списками, то такий період (на сумісних роботах) не може слугувати підставою для набуття пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на встановлені в цій справі обставини і відповідні їм правовідносини колегія суддів дійшла висновку по те, що висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального і процесуального права, відтак підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді С.А. Горбатюк

Т.Г. Стрелець