Справа № 2а-3246/12/1070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Київ К/800/19629/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Борисенко І.В., Олендера І.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року

у справі № 2а-3246/12/1070

за позовом Приватного підприємства «ВП Будсервіс»

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Київський окружний адміністративний суд постановою від 01 червня 2016 року задовольнив позов Приватного підприємства «ВП Будсервіс» (далі - ПП «ВП Будсервіс», позивач) до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 квітня 2012 року №.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 грудня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОДПІ відмовив, визнавши неповажними наведені ОДПІ причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року.

У касаційній скарзі Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року, а матеріали справи направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2016 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору, а 22 липня 2016 року - повернуто апелянту у зв'язку з не усуненням недоліків.

09 листопада 2016 року податковим органом повторно подано апеляційну скаргу. Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з пропуском строку для подачі апеляційної скарги, а наведені податковим органом підстави для поновлення вказаного строку визнані неповажними.

На усунення вказаних недоліків апелянтом надано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, обґрунтоване неможливістю вчасно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відмова суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження вмотивована посиланням на відсутність обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки невиконання обов'язку Кабінетом Міністрів України щодо забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, не може ставитися суду в безумовну підставу поновлення строку апеляційного оскарження. Більш того, оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції 01 червня 2016 року, тоді як судовий збір було сплачено лише 04 жовтня 2016 року, а повторно апеляційну скаргу подано 09 листопада 2016 року. Відповідач мав можливість у встановлений ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України строк подати апеляційну скаргу разом із клопотанням про відстрочення/розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Разом з тим, таким правом відповідач не скористався, що свідчить про невжиття ОДПІ всіх можливих заходів для своєчасного подання апеляційної скарги з дотриманням строку, передбаченого ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

За змістом частин 2, 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України відкриття апеляційного провадження обумовлено, зокрема відповідністю апеляційної скарги вимогам ст. 187 цього Кодексу та строками її подання.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно із ч. 4 ст. 189 Кодексу апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Порядок поновлення процесуальних строків врегульовано ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити строк, якщо він пропущений з причин, визнаних судом поважними.

Питання про поважність причин для продовження процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Причина пропуску строку може бути визнана поважною, якщо, зокрема: 1) існували об'єктивні (незалежні від особи, яка має вчинити процесуальну дію) обставини, які унеможливлювали або ускладнювали вчинення процесуальної дії у визначений законом або судом строк; 2) ця обставина виникла протягом процесуального строку, який пропущено; 3) об'єктивно нездоланна обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав безпідставними доводи ОДПІ щодо відсутності затверджених кошторисних призначень для сплати судового збору, як обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на апеляційне оскарження, на які заявник посилається як на поважні.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Податкові інспекції є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію, тому відсутність чи недостатність фінансування їх діяльності не може свідчити про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 січня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У п. 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З врахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних справах є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

У зв'язку з цим, є безпідставними посилання ОДПІ на відсутність можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги як на об'єктивну перешкоду при вирішенні питання щодо подання апеляційної скарги з дотриманням вимог ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин та з огляду на завдання адміністративного судочинства, Київський апеляційний адміністративний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження (ухвала від 26 грудня 2016 року), діяв відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, відмова у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, не позбавляє права сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо суд вирішив їх питання про їх права, свободи, інтереси та обов'язки, оскаржити в апеляційному порядку судове рішення, додавши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки доводи, викладені в касаційній скарзі, не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, є встановлені наведеною процесуальної нормою підстави для залишення касаційної скарги ОДПІ без задоволення, а ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року у справі №2а-3246/12/1070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 239 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.В. Борисенко

____________ І.Я. Олендер