Справа № 404/5130/17
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/5130/17
Номер провадження 2-а/404/513/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому, ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в Кіровський районний суд міста Кіровограда з адміністративним позовом до заявленого субєкта оскарження, в якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу по обвинуваченню за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач наполягає, що порушень не вчиняв, докази вини відсутні тому постанова незаконна і підлягає скасуванню. Представник відповідача надав відеозапис правопорушення, просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини:

12.08.2017 року, о 09 годині 35 хвилин, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Опель-Вектра» державний номерний знак НОМЕР_1 та повернув праворуч з вулиці Короленка на вулицю Леваневського в місті Кропивницькому не ввімкнувши світловий покажчик правого повороту, тобто порушив п.1.3; 2.3 «б»; 9.2«б» ПДР, за що був зупинений, але на законну вимогу інспектора поліції не предявив на перевірку посвідчення, поліс обовязкового страхування, тому відносно позивача винесено постанову за порушення п. 2.1.«а,б»; 2.4. ПДР. Не погодившись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду вказаним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п. «а» п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР.

Згідно п.2.1. «а», водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Таким чином, використовуючи транспортний засіб в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, який зобовязана пред'явити посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності такого документу, особа несе відповідальність, встановлену законом.

В постанові від 12.08.2017 року, текст якої повністю узгоджується з дійсними обставинами правопорушення, достовірно і неупереджено зафіксовані обставини проступку. З переглянутого відео убачається: попередження про проведення відеозапису, розяснення процесуальних прав особі, яка притягується до відповідальності, добровільність та щирість визнання позивачем всіх обставин предявленого йому обвинувачення, тобто додержано практики застосування рішень ЄСПЛ, такі добровільні визнавальні покази суд відносить до належних та допустимих. Крім того, факт керування та відмови надати посвідчення водія, полісу страхування доводиться за допомогою незалежного та обєктивного доказу відео фіксації порушення коли: позивач керував транспортним засобом, не ввімкнув світловий покажчик у відповідному напрямку, не предявив на перевірку посвідчення водія, поліс. Відомості зафіксовані на відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом допущеного правопорушення, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Сукупний правовий аналіз вказаних норм Закону, свідчить про заборону експлуатації на території України транспортного засобу без посвідчення водія, полісу обовязкового страхування. У свою чергу водій транспортного засобу повинен мати їх при собі і на вимогу працівника поліції пред'явити для перевірки. Склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є формальним, отже вчинення цього проступку вважається закінченим, з моменту не надання водієм такого посвідчення, а будь які подальші виправдання не звільняють винну особу від застосування стосовно неї адміністративного стягнення.

Дії інспектора грунтуються на вимогах чинного законодавства. За таких умов оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування. Доводи порушника не спростовують висновків інспектора. Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Місце розгляду справи про адміністративне правопорушення чи місце вчинення адміністративного правопорушення не є істотною умовою розгляду у цьому провадженні. Воно не впливає на права та обовязки їх учасників, не змінює визначальних фактично встановлених обставин. За таких умов, суд не приймає припущення позивача про порушення його права на захист в цій частині.

З переглянутого відео вбачається, що позивачу було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП та права передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП, була вручена копія постанови, тобто право на захист не порушено. Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122,126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Тобто відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки передбачено право на оспорювання постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальшу реалізацію прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій і рішень субєкта владних повноважень.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Приведені норми чинного законодавства України дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 171-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому, ОСОБА_3 від 12 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4