Справа № 419/917/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Іванова О.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року справа № 419/917/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Василенко Л.А..

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Старобільського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2017 року у справі № 419/917/17 за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 до Старобільського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з позовом до Старобільського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області (далі: відповідач, ОСОБА_5 ОУПФУ Луганської області, управління), в якому просив:

визнати неправомірними дії ОСОБА_6 пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області щодо відмови ОСОБА_3 у виплаті належної ОСОБА_4 недоотриману пенсію за період з 01.09.2014 року по 01.05.2016 року;

зобовязати ОСОБА_6 пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області виплатити ОСОБА_3 недоотриману пенсію ОСОБА_4 за період з 01.09.2014 року по 01.05.2016 року. (арк.справи 3-7)

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 21 квітня 2017 року задоволено клопотання позивача, замінено неналежного відповідача ОСОБА_6 пенсійного фонду України в Новоайдарському районі на належного відповідача ОСОБА_5 обєднане управління пенсійного фонду України Луганської області. (арк.справи 26)

Постановою Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2017 року зазначений позов задоволений частково, а саме:

визнано неправомірними дії Старобільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області в частині відмови у виплаті належної ОСОБА_4 недоотриманої пенсії за період з 01.09.2014 року по 01.05.2016 року;

зобов'язано ОСОБА_5 об'єднане управління пенсійного фонду України Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, недоотриману пенсію за період з 01.09.2014 року по 01.05.2016 року. (арк.справи 31-33)

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (арк.справи 36,37)

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступних висновків.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 08.12.2016 року звернувся до ОСОБА_6 пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області з заявою про виплату належних ОСОБА_4 недоотриманих сум пенсії за період з 01.09.2014 року по 01.05.2016 року у зв'язку з тим, що остання в серпні 2014 року вимушена покинути місце постійного проживання у зв'язку з тим, що вона проживала в зоні проведення АТО (арк.справи 15,16).

08.02.2017 року ОСОБА_3 отримав лист ОСОБА_6 пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, яким йому відмовлено у виплаті пенсії за минулий час ОСОБА_4 необхідно поновити виплату пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій з обов'язковим наданням особисто заяви, довідки про реєстрацію в Україні, після цього управління направить запит на отримання пенсійної справи з РФ. Тільки за цих умов можливо поновити виплату пенсії за період, який пенсіонер не отримував пенсію в Україні (до дати призначення пенсії в РФ), але не більше як за три роки (арк.справи 14).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу нарахованих сум пенсії ОСОБА_4 за період з 01.09.2014 року по 01.05.2016 року у відповідності до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Однак ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулює порядок та умови звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, а не за поновлення виплати пенсії для отримання недоотриманих сум.

Відповідно до ст.7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка набула чинності 13.03.1992 року, при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верхового Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної ОСОБА_2 України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим чи рішення ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 27.01.2016 у справі №213/281/15-а послався на рішення Конституційного Суду України №25рп/2009 від 07.10.2009, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року -У°1058-1У. Вказаним рішенням встановлено, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою Діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Право громадянина на одержання пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що нормами частини 1 статті 46статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прямо передбачено право пенсіонера на виплату нарахованої пенсії за минулий час.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що підставою відмови пенсійний орган визначив відсутність у заявника підстав для поновлення виплати пенсії. Між тим, у своїй заяві представник ОСОБА_4 просив виплатити неотримані нею суми пенсії за період з 01.09.2014 року по 01.05.2016 року, а не поновити виплату пенсії позивачу.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до довідки пенсійного органу РФ позивач стала на облік у пенсійному органі 06 травня 2016 року.

Однак, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при визначені періоду нарахованих сум пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, допущена помилка.

ОСОБА_4 перебувала на обліку у відповідача з жовтня 2014 року, тому нарахування та виплату їй недоотриманої пенсії необхідно здійснювати з 1 жовтня 2014 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним замінити в абзацах другому та третьому резолютивної частини постанови замінити дату «01.09.2014 року» на дату «01.10.2014 року».

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції справа по суті вирішена правильно, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, з огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, що обумовлює зміну постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Старобільського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2017 року у справі № 419/917/17 задовольнити частково.

Постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2017 року у справі № 419/917/17 - змінити.

В абзацах другому та третьому резолютивної частини постанови Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2017 року у справі № 419/917/17 дату «01.09.2014 року» змінити на дату «01.10.2014 року».

В інший частині постанову Новоайдарського районного суду Луганської області від 16 травня 2017 року у справі № 419/917/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.В.Гайдар

Судді Л.А. Василенко

ОСОБА_2