Справа № 826/10195/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В. суддів: Безименної Н.В., Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу позивача - Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Державного підприємства «Дослідне виробництво інституту органічної хімії Національної академії наук України» про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна,

В С Т А Н ОВ И В:

У липні 2016 року позивач, Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили надати дозвіл на погашення податкового боргу у розмірі 214 089 грн. 20 коп. за рахунок майна Державного підприємства «Дослідне виробництво інституту органічної хімії Національної академії наук України», що перебуває у податковій заставі.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята із порушенням норм матеріального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, Державне підприємство «Дослідне виробництво Інституту органічної хімії Національної академії наук України», () перебуває на податковому обліку у позивача.

Статут відповідача заснований Національною академією наук України та становить 100% частки держави в установчому фонді відповідача та перебуває у його господарському віданні.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 23 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов стягнуто податковий борг з Дослідного виробництва Інституту органічної хімії Національної академії наук України () у розмірі 106 765 грн. 12 коп..: податок на додану вартість у сумі 52 109,49 грн; надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у сумі 8,51 грн; збір за спеціальне використання води в сумі 3,33 грн; земельний податок з юридичних осіб у сумі 54 643,79 грн.

Актами опису майна №726-52-23-20 від 26 травня 2016 року та №9/26-52-25-20 від 13 серпня 2014 року в цілях податкової застави описано наступне майно: 5-поверхова бетонна будівля, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 60; автомобіль ЗІЛ-130 6000 (р.н. №17443 КА); автомобіль ВАЗ-2106 1300 (р.н. №АА 46-16 ВВ).

З метою погашення податкового боргу, Державна податкова інспекція у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Враховуючи викладене, у разі наявності у платника податків непогашеного податкового боргу за загальним правилом податковий орган вправі здійснити продаж майна такого платника, яке перебуває у податковій заставі, після застосування такого заходу погашення податкового боргу як стягнення коштів.

Статтею 96 Податкового кодексу України встановлено порядок погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.

Так, відповідно до п. 96.2 ст. 96 Податкового кодексу України у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майнадержавного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків; досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; виключення платника податків із переліку об'єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

З огляду на вказану норму Податкового кодексу України, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зазначений порядок погашення податкового боргу застосовується виключно до державних підприємств, які не підлягають приватизації. Перелік таких підприємства міститься у додатку № 1 до Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Суд апеляційної інстанції встановив, що Державне підприємство «Дослідне виробництво інституту органічної хімії Національної академії наук України» відсутнє у зазначеному Переліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Статтею 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено, що для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 01 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; продажу майна в процесі провадження справи про банкрутство, визначеного статтями 22, 23, 24, 25, 26, 30, частиною одинадцятою статті 42, абзацом другим частини шостої статті 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і продажу майна підприємства.

З огляду на те, що Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до яких належить Державного підприємства «Дослідне виробництво інституту органічної хімії Національної академії наук України», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для надання дозволу на реалізацію майна, яке є державною власністю.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Державного підприємства «Дослідне виробництво інституту органічної хімії Національної академії наук України» про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 11.10.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.