Справа № 530/597/17
Суддя: Должко С. Р.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/597/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі про визнання протиправними дії суб"єкта владних повноважень щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі про визнання протиправними дії суб"єкта владних повноважень щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії.

В судовому засіданні представник позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області позовні вимоги не визнав.

Заслухавши представника позивача, який підтримав позовні вимоги, представника відповідача, який не визнав позовні вимоги та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги не обґрунтовані і такі, що не підлягають задоволенню.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно ст. 5 КАС України, - адміністративне судочинство здійснюється відповідно до ОСОБА_2 України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ст. 69 70 КАС України, - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Нормою ст. 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1, розпорядженням Артелярщинського сільського голови Зіньківського району від 21.04.2006 року № 2-РГ, відповідно до ст. 10 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, переведена з посади спеціаліста 11 категорії на посаду головного бухгалтера Артелярщинської сільської ради Зіньківського району.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, чинного на час призначення пенсії, позивач з 24.11.2009 року отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області в розмірі 2141 грн. 11 коп., що зважаючи на вислугу років, становить 80 відсотків від заробітної плати за 24 останні місяці роботи підряд з 01.03.2012 року по 01.03.2014 року, із якої були сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

При обрахунку розміру пенсії були враховані наступні виплати: посадовий оклад в розмірі 1281 грн., надбавка за 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування в розмірі 60 грн., надбавка за вислугу років в розмірі 268 грн. 20 коп. та премії в розмірі 25036 грн. 48 коп.,- всі виплати за період з 01.03.2012 року по 01.03.2014 року.

При обрахунку розміру пенсії не була врахована індексація заробітної плати за період з 01.03.2012 року по 01.03.2014 року, яка склала 5275 грн. 46 коп..

ОСОБА_1 жовтні 2016 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області із заявою про проведення перерахунку пенсії, до якого додала розпорядження Артелярщинського сільського голови Зіньківського району від 21.04.2006 року № 2-РГ, дві довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за 12 ранг і надбавку за вислугу років).

Листом від 31.10.2016 року за № 74 управлінням Пенсійного фонду України в Зіньківському районі ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих акт: з щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213, яким з 01.36.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначається відповідно до Законів України Про державну службу, Про Прокуратуру,'Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування". Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Відповідач зазначив, що у звязку з викладеним, з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

За змістом ст. 37 Закону України Про державну службу № 3723-Х11 від 16.12.1993 року, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, пенсія державним службовцям призначається у відсотках від суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Статтею 37-1 вказаного Закону встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій, а розрахунок розміру пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії Частиною 2 статті 33 Закону України Про державну службу передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок Згідно ст. 1 Закону України Про оплату праці, заробітна плата- це винагорода, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним представник виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно ст. 1 Закону України № 1282-Х11 від 03.07.1991 року зі змінами Про індексацію грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативними актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Отже індексація є невідємною складовою заробітної плати, тому вона повинна враховуватися при обчисленні розміру пенсії.

Положенням пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії' передбачено, що посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислуга років під час призначення пенсії відповідно до законів, зазначених у пункті 1 цієї Постанови у порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу ( 3723-12 ), враховуються в розмірах, установлених на день призначення пенсії.

Відповідно до статті 66 Закону України № 1788-Х11 від 05.11.1991 року Про пенсійне забезпечення, до заробітку для обчислення розміру пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування ( 400/97-ВР ) нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно вимог ст.58 ОСОБА_2 України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.22 ОСОБА_2 України при прийняті нових законів або внесені змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України: «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.»

У ст. 22 ОСОБА_2 України передбачено, що: «Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

В ст. 64 ОСОБА_2 України закріплюється принцип, згідно якого права та свободи людини можуть бути обмежені лише у випадках, встановлених ОСОБА_2:

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї ОСОБА_2».

Випадки обмеження та звуження змісту і обсягу прав і свобод людини неодноразово були предметом розгляду Конституційним Судом України. Так, у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив:

«Звуження змісту і обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

Також, у рішенні від 09.09.2010 № 19-рп/2010 Конституційний Суд України констатував: «Проте зміни до КАС України та ЦПК України звузили процесуальні права позивача у справах, повязаних із соціальними виплатами, обмеживши його можливості в судовому захисті своїх прав у спорах із субєктом владних повноважень, що порушує частину третю статті 22, частину першу статті 55 Основного Закону України».

Про недопустимість звуження змісту та обсягу прав інакше, ніж за умови введення надзвичайного стану йдеться і в рішенні Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002: «Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 ОСОБА_2 України), який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 ОСОБА_2 України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 ОСОБА_2 України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 ОСОБА_2 України надзвичайного стану (стаття 64 ОСОБА_2 України) ».

Аналогічні висновки Конституційного Суду України щодо недопустимості обмеження конституційних прав і свобод людини викладені у рішеннях від 01.12.2004 № 20-рп/2004 та від 18.06.2007 № 4-рп/2007.

З огляду на вищезазначені положення ОСОБА_2 України і висновки Конституційного Суду України, не допускається звуження чи обмеження прав і свобод, інакше ніж у випадках, прямо передбачених Основним Законом України.

У цьому контексті доречним буде звернути увагу на п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя», згідно яких: «1. Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.» «2. Оскільки ОСОБА_2 України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_2 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.»

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 10.12.2013 у справах №21-348а13 та №21-420а13, а у відповідності до ч.І ст.244-2КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, на період призначення позивачу пенсії (24.05.2002) була чинною ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (3723-ХІІ), відповідно до якої у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

З аналізу зазначених норм вбачається, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати.

Листом від 31.10.2016 року за № 74 управлінням Пенсійного фонду України в Зіньківському районі відповідач відмовив ОСОБА_1 у вказаному перерахунку з посиланням на те, що згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 37-1 Закону «Про державну службу» (у редакції, яка була чинною станом на час призначення пенсії позивачу), в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній станом на час призначення пенсії позивачу) було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

З вищенаведеного вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу, було передбачено право особам, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни, які набрали чинності 01.01.2015 року, в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Таким чином, з 15.12.2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Оскільки станом на час звернення позивача до Управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правовий акт, який би регулював відносини з перерахунку пенсій державним службовцям, у відповідача на момент звернення позивача із указаною заявою не було правових підстав для здійснення такого перерахунку у зв'язку з підвищенням посадового окладу на відповідній посаді.

Позивач, ОСОБА_1 звернулася доУправління пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області та отримала рішення Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області№74 від 31.10.2017 року (а.с.7).

Звернулася позивачка до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовними вимогами 21.04.2017 року (а.с.2).

Відповідно до ст.. 99 КАС України встановлено для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Дослідивши додатки до позовної заяви встановлено, що позивач надав: копію позовної заяви, паспорта, індкод і пенсійне посвідчення позивача, рішення про відмову у перерахунку пенсії, розпорядження Артелярщинського сільського голови, 2-х розпоряджень пенсійного фонду, двох довідок про зарплату позивача, квитанцію про сплату судового збору (а.с.4).

Відповідно до пенсійної справи наданої відповідачем № 152343 позивачем, ОСОБА_1 надано до Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області документи. В розписці повідомленні вказано, що надано довідку про джерела доходу, заяву про призначення/ перерахунку пенсії, паспорт, трудову книжку. Відповідно до оригіналу довідки №29 від 27.10.20116 року виданої Артелярщинською сільською радою Полтавської області наданої ОСОБА_1 в графі період стоїть «01.03.2012 року до 01.03.2014 року. В графі «інші виплати» мається відмітка позначена зірочкою та напис зроблений чорною пастою «( індексація)». Стоять дати 2012,2013, 2014 рік. В графі «усього» стоїть сума 5 275,46 грн.. В графі зірочка іде розшифрування інші виплати, далі в графі стоїть сума 5275, 46 та кульковою ручкою дописано в дужках «( індексація)». Дана довідка підписана керівником ОСОБА_3 та ОСОБА_1 чорними кульковими ручками.

Беручи до уваги вищевикладене суд бере до уваги, що відповідно до довідки, яка знаходиться у матеріалах пенсійної справи № 152343, позивач, ОСОБА_1 отримала індексацію за період 01.03.2012 року до 01.03.2014 року, який вказаний також у позовних вимогах, а тому суд критично відноситься до довідки наданої позивачем до матеріалів позовної заяви, де вказано що вона отримала аналогічну суму, яка є в матеріалах пенсійної справи, але немає відмітки, що це саме індексація та стоять ті самі підписи керівника ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Керуючись ст. 4-15, 70-71, 86, 94, 99, 122, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Зіньківському районі про визнання протиправними дії суб"єкта владних повноважень щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Написано власноручно.

Повний текст постанови виготовлено 13.10.2017 року

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_4