Справа № 813/1105/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року справа № 813/1105/16

16год. 25хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Грень Н.М.,

судді Сакалоша В. М.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів Закалюжної І. В., Григоренко Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Львівського державного університету безпеки життєдіяльності про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Львівського державного університету безпеки життєдіяльності, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо неналежного розрахунку та виплати одноразової допомоги позивачу як інваліду ІІ групи;

- зобов'язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи у розмірі 42-місячного грошового забезпечення, виходячи із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення із врахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 29.12.2014 №710 позивач звільнений у відставку за станом здоров'я, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №908 нараховану одноразову грошову допомогу. На думку позивача, здійснений Державною службою України з надзвичайних ситуацій розрахунок вказаної допомоги на підставі п. 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №908, з урахуванням лише окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років та посадового окладу за останньою посадою суперечить порядку визначення грошового забезпечення, закріпленому п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Вважає, дії відповідача, які полягають у не включенні всіх складових грошового забезпечення, які вказані у його грошовому атестаті, під час нарахування одноразової грошової допомоги протиправними. З огляду на наведене, на думку позивача, з відповідача необхідно додаткового стягути грошову допомогу як інваліду ІІ групи у розмірі 42-місячного грошового забезпечення, виходячи із посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення із врахуванням проведених виплат.

Відповідач Державна служба України з надзвичайних ситуацій подала до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що у позивача спеціальне звання служби цивільного захисту. Відповідно до довідки Львівської обласної МСЕК позивачу встановлена ІІ група інвалідності. На думку відповідача, оскільки позивач звільнений зі служби, виключений з списків особового складу та знятий з усіх видів забезпечення, а інвалідність йому встановлено 28.05.2015, то при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги керувався підпунктом 3 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 908, та виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у сумі 1113778,00грн., як інваліду ІІ групи. Також зазначає, що не може збільшити розмір грошової допомоги позивачу, оскільки в Порядку виплати грошової допомого №908 прописано, як вона має визначатись, збільшення розміру грошової допомоги позивачу буде безпідставним витрачанням бюджетних коштів.

Відповідач Львівський державний університету безпеки життєдіяльності подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що спірні правовідносини регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №644 «Про внесення зміни до п.3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» та постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 із врахуванням елементів грошового забезпечення вказаних у грошовому атестаті. Проте, грошовий атестат не є нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та розміри для виплати одноразової грошової допомоги, а тому він не може застосовуватися комісією при розрахунках. Також зазначає, що не може забезпечити виплату одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки це суперечить умовам Порядку виплати грошової допомого №908, та виплата більшого розміру допомоги позивачу буде безпідставним витрачанням бюджетних коштів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та поясненнях до неї. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Державної служби України з надзвичайних ситуацій в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача Львівського державного університету безпеки життєдіяльності в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_2 проходив службу цивільного захисту на посаді головного наукового співробітника відділу організації науково-дослідної діяльності.

29.12.2014 відповідно до наказу №710 Державної служби України з надзвичайних ситуацій позивач звільнений зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров'я), з правом носіння форменого одягу з 29.12.2014.

Відповідно до довідки Львівської обласної МСЕК серії ААВ875767 від 28.05.2015 року, позивачу встановлена ІІ група інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням служби) довічно.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 908, відповідач виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у сумі 1113778,00грн., як інваліду ІІ групи.

Не погоджуючись із визначеним розміром одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює Кодекс цивільного захисту України (далі-КЦЗ України).

Частиною 1 ст.101 КЦЗ України служба цивільного захисту визначено як державну службу особливого характеру, покликану забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігати і реагувати на надзвичайні ситуації, ліквідовувати їх наслідки у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст.101 КЦЗ України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається вказаним Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.

Згідно з п.1 постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 (далі - Постанова №1294), якою, серед іншого, затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Аналогічні положення щодо визначення грошового забезпечення містить і п.п.1.3 п.1 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства з надзвичайних ситуацій України від 10.06.2008 № 447 на виконання Постанови № 1294.

Згідно з ст.115 КЦЗ України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, вказаного Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ч.2 ст.118 КЦЗ України у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Проте, положеннями ст.118 КЦЗ України передбачено право осіб рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на отримання за передбачених нею обставин одноразової грошової допомоги, а також закріплено максимальний розмір такої допомоги, при цьому повноваження на встановлення порядку й умов її виплати делеговано Уряду.

На виконання ст.118 КЦЗ України, Кабінет Міністрів України затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 908(далі - Порядок № 908).

Тобто, пп.2 п.2 Порядку №908 грошова допомога виплачується особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі: 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Пунктом 3 Порядку №908 встановлено, що розмір одноразової грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 (Офіційний вісник України, 2007, № 86, ст. 3148) за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день втрати працездатності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 90 Закону України №1859 умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що розрахунковою величиною при визначенні розміру грошової допомоги, яка підлягає виплаті у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особі з особового складу органів чи підрозділів цивільного захисту, є саме посадовий оклад за останньою посадою, яку займала така особа, схема із розмірами якого затверджена постановою № 1294.

Норми спеціального Закону України №1859 не визначають складові грошового забезпечення, як в цілому, так і для виплати одноразової грошової допомоги, а відсилають до підзаконних актів Кабінету Міністрів України.

Зокрема, Порядком №908 конкретизовано умови розрахунку розмірів одноразової грошової допомоги, а саме визначено посадовий оклад як розрахункову величину при обчисленні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 27.06.2017 року у справі № 21-2497а16 та у справі №21-1979а16.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч.1 ст.237 вказаного Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Тому, з огляду на вказане, суд дійшов до висновку про те, що одноразова грошова допомога, у звязку із настанням інвалідності, яка повязана із проходженням служби в органах цивільного захисту, розраховується виходячи із суми грошового забезпечення, зокрема, посадового окладу, за останньою займаною особою посадою.

Суд встановив, що розмір посадового окладу підполковника цивільного захисту ОСОБА_2 на посаді головного наукового співробітника відділу організації науково-дослідної діяльності становить 1800,00грн., що підтверджується грошовим атестатом №1 від 13.01.2015 (а.с.12) та довідкою про розмір грошового забезпечення підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_2 (а.с.43).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 113778,00 грн., яка розрахована виходячи із розміру посадового окладу позивача, відсоткової надбавки за вислугу років, окладу за спеціальним званням ((1800,00грн. + 774,00грн. + 135,00грн.) х 42 = 113778,00грн.), що підтверджується протоколом засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і навчальницького складу служби цивільного захисту від 16.12.2015 №6 (а.с.42).

Таким чином, враховуючи матеріали справи, а також Положення пп.2 п.2 Порядку №908, суд дійшов висновку про те, що розрахований відповідачем розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачена позивачу, відповідає вимогам законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, зібраних у справі доказів, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Львівського державного університету безпеки життєдіяльності про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя Н.М.Грень

Суддя В.М. Сакалош