Справа № 521/17264/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Київ К/800/22035/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Горбатюка С.А., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою представника позивача - ОСОБА_2 на постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про скасування постанови заступника начальника Південної митниці Міндоходів - начальника управління боротьби з контрабанди та митними правопорушення Голомші Я. Я. № 0778/50000/13 від 08 жовтня 2013 року та закриття провадження у справі про порушення митних правил у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, 08 жовтня 2013 року посадовою особою Одеської митниці ДФС прийнято постанову № 0778/50000/13, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 485 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 238569,45 гривень.

Вважаючи, що такі дії та рішення відповідача не відповідають фактичним обставинам, які встановлені в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Водночас представник Одеської митниці ДФС у своїх запереченнях зазначає на необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 липня 2013 року в зону митного контролю пункту пропуску "Виноградівка" митного поста "Ізмаїл" Південної митниці Міндоходів заїхав транспортний засіб марки "Audi A6", 2002 року випуску, болгарської реєстрації, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, під керуванням позивача, який слідував з метою транзитного проїзду з території Республіки Болгарія через територію України до Російської Федерації.

Для митного оформлення вищевказаного автомобілю позивачем було надано технічний паспорт на автомобіль та паспорт громадянина Болгарії № НОМЕР_3, який видано 24 квітня 2013 року.

Проте в ході здійснення митного контролю контролюючим органом виявлено паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_1, серії НОМЕР_4, виданий 05 вересня 2000 року Белградським РВ УМВС України в Одеській області.

Після виявлення у позивача паспорта громадянина України посадовою особою Одеською митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0778/50000/13 від 31 липня 2013 року за ознаками порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, в якому визначено розмір підлягаючих до сплати митних платежів у сумі 107696,36 гривень.

За транзитною декларацією позивачу було дозволено в'їзд на територію України на автомобілі під зобов'язання виїхати з території України в передбачений статтею 95 Митного кодексу України строк.

08 жовтня 2013 року за результатами розгляду матеріалів Одеською митницею ДФС прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 0778/50000/13, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 238569,45 гривень.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки доводи позивача є необґрунтованими у зв'язку з наявністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таку позицію Малиновського районного суду міста Одеси підтримав і Одеський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

За приписами частини першої статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом першим статті 320 Митного кодексу України встановлено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Не допускаються визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.

Визначення митного режиму "транзит" міститься у статті 90 Митного кодексу України та означає митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною першою статті 73 Митного кодексу України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Строки транзитних перевезень передбачено у статті 95 Митного кодексу України та встановлюються для автомобільного транспорту - 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

Частиною другою статті 95 Митного кодексу України встановлено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається, зокрема, час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з протоколу № 0778/50000/13 про порушення митних правил, 31 липня 2013 року в зону митного контролю пункту пропуску "Виноградівка" митного поста "Ізмаїл" Південної митниці Міндоходів, до України в'їхав автомобіль марки "Audi A6", 2002 року випуску, який зареєстровано на території Республіки Болгарія, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, під керуванням позивача, яким надано паспорт громадянина Болгарії № НОМЕР_3, виданого 24 квітня 2013 року, що слідував з метою транзитного проїзду з території Республіки Болгарія через територію України до Російської Федерації.

Однак в ході здійснення митного контролю та оформлення вищевказаного автомобіля було виявлено паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_1, серії НОМЕР_4, виданий 05 вересня 2000 року Белградським РВ УМВС України в Одеській області, згідно з яким він зареєстрований АДРЕСА_1.

Принципи законодавства України про громадянство закріплені у статті 2 Закону України "Про громадянство України", одним з яких вважається, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 31 липня 2013 року, тобто на момент перетинання кордону ОСОБА_1 був громадянином України та мав постійне місце проживання на території України, а отже, маючи статус громадянина-резидента, громадянин України ОСОБА_1 при тимчасовому ввезенні на митну територію України автомобіля з іноземною реєстрацією заявив Одеській митниці ДФС, що він є громадянином Болгарії, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

За приписами статті 508 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред'явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4 - 6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За змістом статті 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

В силу статті 523 Митного кодексу України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 458 Митного кодексу України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Поняття адміністративного правопорушення відображено у частині першій статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення та передбачає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За такого правового врегулювання, приховавши факт громадянства України та, усвідомлювавши протиправний характер своїх дій, ОСОБА_1 передбачав їх шкідливі наслідки у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів.

В силу статі 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи обставини справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про правомірність прийняття Одеською митницею ДФС оскаржуваної постанови № 0778/50000/13 від 08 жовтня 2013 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною другою статті 485 Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновки судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника позивача - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді С. А. Горбатюк

Т. Г. Стрелець