Справа № 812/850/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кисельова Є.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року справа №812/850/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року у справі № 812/850/17 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобовязання нарахувати вихідну допомогу у звязку із звільненням з посади судді відповідно поданої заяви про відставку, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі Управління), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову начальника Управління Державної судової адміністрації України в Луганській області щодо доплати вихідної допомоги у розмірі 7-ми місячних суддівських винагород за останньою посадою судді місцевого суду та доплати за перебування на адміністративній посаді на час прийняття відставки судді;

- зобовязати начальника Управління доплатити вихідну допомогу у розмірі 7-ми місячних суддівських винагород за останньою посадою у звязку з відставкою судді та доплатити за перебування на адміністративній посаді на час прийняття відставки судді на загальну суму 212800,00.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 грудня 2016 року позивача було відраховано із штату судді Артемівського районного суду м. Луганська у звязку із звільненням з посади судді відповідно поданої заяви про відставку, яка була подана до ОСОБА_3 ради юстиції під час дії Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI). Відповідно до ч.1 ст. 109 Закону №2453-VI із внесеними змінами, згідно із Законом України від 02.12.2010 № 2756-VI передбачалось, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, має право подати заяву про відставку. Згідно ст. 136 Закону № 2453-VI встановлювалось, що судді, який вийшов у відставку виплачується вихідна допомога у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою. Тому станом на січень 2011 року при наявному стажі роботи на посаді судді 30 років позивач набув право як на відставку судді, так і право на одержання вихідної допомоги в розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року у справі № 812/850/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною ОСОБА_3 України постанови про звільнення з посади, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Таким чином, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відповідач при розгляді заяви про виплату вихідної допомоги позивачу діяв з дотриманням вимог, передбачених Конституцією та законами України.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, встановивши, що при звільненні позивача у відставку державними органами України були порушені строки звільнення судді, які призвели до звуження його прав, зменшення розміру вихідної допомоги на час звільнення, не дав належної оцінки цим порушенням та зверненням апелянта на ці порушення, а своєю постановою суд визнав законними, поклавши провину цих органів на його плечі, позбавивши права на повний обсяг вихідної допомоги, заробленої за 36 років праці суддею.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 21.06.1982 обраний суддею Жовтневого районного суду міста Луганська.

21.06.1982 по 26.12.2016 обраний на посаду заступника голови суду та головою Артемівського районного суду міста Луганська. Наказом виконуючого обов'язки голови Артемівського районного суду міста Луганська №8-ос від 26 грудня 2016 року на підставі рішення ОСОБА_3 ради юстиції №3287/0/15-16 від 19 грудня 2016 року 26 грудня 2016 року було відраховано зі штату суддів Артемівського районного суду міста Луганська у зв'язку із звільненням з посади судді відповідно поданої заяви про відставку. Заяву про відставку позивач подав 26 серпня 2016 року до ОСОБА_3 Юстиції під час дії Закону №2453-VI. Відповідно до ч.1 ст. 109 Закону № 2453-VI в редакції на час подання заяви про відставку передбачалось, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, має право подати заяву про відставку. Згідно ст. 136 того ж Закону встановлювалось, що суддя, який вийшов у відставку виплачується вихідна допомога у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за основною посадою.

У зв'язку з відсутністю у вищевказаному наказі посилання на здійснення позивачу нарахування та виплати вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою, як це передбачає стаття 136 Закону № 2453-VІ, 09 грудня 2015 року позивач звернувся до голови Апеляційного суду Одеської області та голови Державної судової адміністрації України із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, відповідно до п.9 ст. 126 Конституції України та ст. 109 Закону України №2453-VI (а.с.16).

Заявою від 28.02.2017 позивач звернувся до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області з проханням про доплату вихідної допомоги до розмірів 10 місячних суддівських винагород.

25 березня 2017 року Державна судова адміністрація України в Луганській області згідно відповіді № 589/17вих. повідомила, що на час прийняття рішення ОСОБА_3 ради юстиції від 19.12.2016 №3287/0/15-16 про звільнення з посади судді Сбітнєва В.Є. у звязку з поданням заяви про відставку, частиною 1 статті 143 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон № 1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, було передбачено виплату вихідної допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою. На підставі наказу в.о. голови Артемівського районного суду м. Луганська від 26.12.2016 №8-ОС Про відрахування зі штату Артемівського районного суду м. Луганська судді Сбітнєва В.Є. Управління у повному обсязі здійснило остаточний розрахунок, зокрема, була нарахована й виплачена вихідна допомога у звязку з відставкою у розмірі 3 місячних суддівських винагород (а. с. 23-24).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Положенням п. 14 ст. 92 Конституції України визначено, що судоустрій, судочинство і статус суддів визначаються виключно законами України.

Статтею 109 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції чинній станом на 05.01.2017) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до ОСОБА_3 ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання ОСОБА_3 рада юстиції повідомляє про це ОСОБА_3 кваліфікаційну комісію суддів України.

Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Разом з тим, в ч.1 ст.100 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції станом на 05.01.2017) зазначено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених ч.5 ст. 126 Конституції України, за поданням ОСОБА_3 ради юстиції.

Зокрема, п.9 ч.5 ст. 126 Конституції України визначено, що суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

В той же час, ч.1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції станом на 05.01.2017) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Отже, право на отримання вихідної допомоги відповідно до ч.1 ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя набував з моменту прийняття рішення про його звільнення у звязку з виходом у відставку.

Однак, норму про розмір вихідної допомоги у 10 місячних суддівських винагород було виключено згідно п.п. 1 п. 28 Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014.

Крім того, Законом України від 12.02.2015 №192-VIIІ Про забезпечення права на справедливий суд було викладено у новій редакції Закон України Про судоустрій і статус суддів, нормами якого виплату вихідної допомоги судді при виході у відставку не передбачено.

Отже, положення пп. 1 п. 28 Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII, на неправомірність застосування якого до спірних правовідносин вказує позивач, втратили чинність з прийняттям Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 30.09.2016 №192-VIIІ та які були чинними станом на час звільнення позивача.

Враховуючи, що станом на час звільнення позивача, виплата вихідної допомоги судді при виході у відставку нормами чинного законодавства не передбачено, отже відмова відповідача виплатити позивачу відповідно до ч. 1 ст. 136 Закону України Про судоустрій і статус суддів вихідну допомогу, оформлена заявою від 28.02.2017, відповідає згадуваним нормам законодавства, отже позов про зобов'язання нарахувати та виплатити Артемівським районним судом м. Луганська коштів для виплати позивачу вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою при звільненні судді у відставку є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Згідно частин першої, третьої, четвертої статті 109 Закону №2453-VI (в редакції, яка діяла на час прийняття Постанови Верховної ОСОБА_3 України "Про звільнення суддів" від 16 липня 2015 року №636-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до ОСОБА_3 ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання ОСОБА_3 рада юстиції повідомляє про це ОСОБА_3 кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Частиною шостою статті 111 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної ОСОБА_3 України.

На час звільнення позивача з посади судді та відрахування його зі штату Артемівського районного суду м. Луганська, набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 01 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішення щодо неконституційності Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в частині виключення статті 136 із Закону України "Про судоустрій та статус суддів", Конституційним Судом України не приймалося.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що загальновизнаним принципом права закони та ніші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття рішення ОСОБА_3 ради юстиції №3287/0/15-16 про звільнення позивача (19 грудня 2016 року).

Крім того, питання щодо вихідної допомоги судді було предметом розгляду Конституційного Суду України. Так, у Рішенні від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII кінцеві положення, абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII Перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів Конституційний Суд України встановив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до основних конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, зв'язку з цим парламент повноважний установлювати вихідну визначати її розмір. Кошти, які отримують судді як вихідну одним із видів їхнього доходу, а тому законодавець може розглядати їх як об'єкт оподаткування, що узгоджується з вимогами частини ті 67 Основного Закону України (абзац шостий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення).

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною ОСОБА_3 України постанови про звільнення з посади, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки відповідач при розгляді заяви про виплату вихідної допомоги позивачу діяв з дотриманням вимог, передбачених Конституцією та законами України.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, з урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2017 року у справі № 812/850/17 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобовязання нарахувати вихідну допомогу у звязку із звільненням з посади судді відповідно поданої заяви про відставку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_4