Справа № 553/2127/17
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2127/17
Провадження № 2-а/553/117/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.10.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Заяц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошвоої допомоги, як учаснику бойових дій, в якому просив визнати бездіяльність Головного управлінння праці та соцального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня 2017 року у розмірі, встановленому ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Із змінами, внесеними згідно ЗУ № 1219-ІV (1219-15) від 02.10.2003 року, ВВР, 2004, №10, ст. 106 набуває чинності з 01.01.2004 року) - протиправною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік відповідно до ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни. Гарантії їх соціального захисту» (Із змінами, внесеними згідно із Законом №1219 - ІV (1219-15) від 02.10.2003 року, ВВР, 2004, №10, ст.106 набуває чинності з 01.01.2004 року) у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем ОСОБА_1 вказувалось про те. що останній являється інвалідом ІІ групи, тому на думку останнього має право на пільги, згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачем вказувалось про те, що йому до 05 травня 2017 року була виплачена грошова допомога у розмірі 3100,00 грн., що суперечить ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою встановлено, що ветеранам війни - учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня 2017 року, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Позивачем вказувалось про те, що 06.08.2017 року ним через ДУ «Урядовий контактний центр» Національної системи опрацювання звернень до органів виконавчої влади було направлено звернення адресоване Голові Полтавської облдержадміністрації Головко В.А., щодо ініціювання донарахування відповідної суми до 05 травня 2017 року, як разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої суми у розмірі 3100,00 грн..

Так, листом Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА від 16.08.2017 року за вих. № Ф-170/02.2 -гл позивачу було відмовлено у донарахуванні відповідної суми у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком до 05 травня, як разової грошової допомоги у 2017 році з урахуванням виплаченої суми 3100,00 грн., вказану відмову позивач вважає протиправною, тому був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказувалось про те, що у відповідності до вимог ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранам війни - учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та ст. 17 -1 ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах, передбачених ст..ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків: пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, або особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

В позові позивачем на підтвердження обґрунтованості позовних вимог вказувалось на п.п.3.2, 4.9, 4.10 Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого Наказом Міністра праці та соціальної політики України від 25.04.2006 року за № 147, який здійснює підготовку документів на виплату всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат, проводить перерахунки розмірів грошової допомоги різним категоріям одержувачів пільг. При визначенні мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмежень щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії. Асигнування для головних розпорядників коштів щорічно затверджуються ЗУ «Про державний бюджет України». Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету України та посилення фінансово - бюджетної дисципліни» від 28.02.1997 року за № 187, та витрачання коштів органів виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, що фінансуються за рахунок державного бюджету України, змінюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку. Згідно з порядком касового виданння державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного казначейства України від 22.01.2001 року за № 3, та Порядком обслуговування Державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного бюджету за видатками, затвердженого наказом Державного казначейства України від 25.04.2004 року за № 89, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 10.06.2004 року за № 716/9315, відділення коштів з Державного бюджету здійснюється шляхом їх перерахування органами Державного казначейства України на основі затверджених для нього кошторисів видатків бюджетних установ. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головними розпорядниками бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами. Головним розпорядником відділених коштів для виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є Міністерство праці та соціальної політики Укаїни.

Позивачем вказувалось про те, що останній являється інвалідом ІІ групи та має право на пільги згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, списки готуються та безпосередньо передаються для виплати допомоги до 05 травня Головному управлінню праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації.

Вказану відповідь надану відповідачем про відмову у здійсненні нарахування позивач вважає протиправною, оскільки вона на думку позивача є такою, що суперечить ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ветеранам війни - інвалідам війни повинно щорічно до 05 травня, виплачується разова грошова допомога у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Підставою для проведення донарахування виплати на думку позивача є заява позивача від 06.08.2017 року, яка стороною відповідача виконана не була, оскільки позивачу, як інваліду ІІ групи, розмір разової щорічної допомоги, сплачено в меншому розмірі, ніж це передбачено нормами ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивачем в позові вказувалось про те, що згідно рішення Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України та посвідчення серії МВ № 021694 від 19.06.2016 року позивача визнано учасником бойових дій. Відповідно до довідки ГУ НП в Полтавській області від 12.10.2016 року за № 39/122 ОСОБА_1 має статус ветерана Національної поліції України та є інвалідом ІІ - групи, що надає право позивачу на пільги встановлені законодавством для ветеранів війни - інвалідів війни, що стало підставою для звернення позивача з позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації в судове засіданні не з'явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги не визнають в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а саме рішенні Конституційного суду України від 25.01.2012 року №2-рп/2012, яким підтверджено право КМУ, як державного органу, що має забезпечувати реалізацію встановлених законами України, в тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету: ст.. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ЗУ від 28.12.20144 року № 79-VIIІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», постанови КМУ від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань".

Суд, дослідивши докази та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус ветерана війни та є інвалідом ІІ групи.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 в строк до 5 травня була виплачена разова грошова допомога у сумі 3100,00 грн., розмір якої позивач вважає такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тому був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

У відповідності до ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідом війни передбачено проведення виплати разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам І групи - десять мінімальних пенсій за віком; ІІ групи - вісім мінімальних пенсій за віком; ІІІ групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту авансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів Державного та місцевого бюджетів.

Так, згідно ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим кодексом та законом про Державний бюджет України, якщо іншими нормативно -правовими актами бюджетні кошти визначаються інакше, ніж у цьому кодексу, застосовуються відповідні норми цього кодексу.

Законом України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» щодо форми міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 року, розділ VІ Прикінцеві та Перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, яким встановлено, що нормами і положеннями статтей 12,13,14,15 та 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з набуттям ЗУ від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 року у справі № 18/183-97, зазначено , що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового ата, якщо інше не передбачено цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, з огляду на вище викладене вбачається, що за наявності декількох законів, норми яких по - різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми , яка прийнята пізніше та лишається чинною на момент протікання правовідносин.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що Закону України від 28.12.2014 року № 79- VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми ЗУ від 28.12.2014 року № 79- VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою визначено та затверджено чіткі розмірі грошової допомоги відповідним категоріям, зокрема інвалідам війни - отримувачам допомоги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 отримав грошову допомогу, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2016 року.

Статтею 22 Загальної декларації прав людини розмірі соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, Конституційний суд України виходить з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розумності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати відповідні умови життя кожному громадянину України.

Передбачені законом соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу ресурсів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідність запобігання с усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Так, невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який відповідно до п.2 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік позивачу має бути виплачена у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 є неспроможними безпідставними по своїй природі.

Частиною 5 ст. 94 КАС України визначено, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 є таким, що звільнений від сплати судового збору, оскільки відноситься до пільгової категорії громадян у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», том, судовий збір підлягає віднесенню за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 17, 159-163 КАС України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про несення змін до Бюджетного кодексу України щодо форми міжбюджетних відносин» №79-VІІ від 28.12.2014 року, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій - відмовити за безпідставністю.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко