Справа № 826/9761/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9761/16 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» звернулось до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України та просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 23.05.2016 №100270005/2016/000004/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що митним органом правомірно було застосоване коригування заявленої митної вартості ввезених товарів.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 28.04.2011 ТОВ «Світ Інструменту Україна» було укладено з компанією MATRIZE Handels-GmbH, China (Китай) зовнішньоекономічний контракт №CH-MIU/28/0411, відповідно до якого позивачу в Україну здійснювалась поставка інструментів ручних в асортименті.

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем подано відповідачу електронну митну декларацію №100270005.2016.322516.1. При цьому митна вартість товару визначена позивачем із застосуванням основного методу, - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (інструменти ручні в асортименті).

На підтвердження заявлених відомостей митному органу позивачем було надано повний пакет товаросупровідних документів.

Однак, за результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом виявлено, що подані основні документи містять розбіжності, а саме: згідно з пунктом 2.4. контракту від 28.04.2011р. № СН-МIU/28/0411 зазначено, що в інвойсі вказується: ціна товару, що повинна бути сплачена, ціна за одиницю товару; кількість кожного найменування; загальна вартість за кожним найменуванням товару в даній поставці; код УКТЗЕД; загальна вартість та строк оплати товару по даній поставці, однак у наданому інвойсі №15-0727-К-137 від 25.12.2015 не міститься необхідної інформації; згідно інформації в інвойсі, умови оплати - 100% вартості товарів повинні бути сплачені протягом 180 днів після відвантаження, на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці не пред'явлені.

У зв'язку з викладеним на електронну пошту ТОВ «Світ Інструменту» направлено запит про надання додаткових документів, а саме: документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості; банківські платіжні документи; копії митної декларації країни відправлення; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; виписок з бухгалтерської документації, що підтверджують сплату за поставлений товар у відповідності до умов контракту; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості товару.

Позивач відмовився від надання витребовуваних документів, з огляду на що митним органом винесено рішення про коригування митної вартості товарів №100270005/2016/000004/2 від 23.05.2016 року із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товару - резервного методу, а товар випущено у вільний обіг, відповідно до вимог п. 7 ст. 55 Митного кодексу України.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів замість заявленого позивачем методу - за ціною договору, внаслідок чого неправомірно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини 4 вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є підставою, з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року № 814/283/14.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявленої митної вартості товару уповноваженою особою декларанта (позивача) надано митному органу наступні документи: інвойс №16-0170-К137 від 06.04.2016р, пакувальний лист до інвойсу від 06.04.2016, коносамент NGB 8529737 від 18.04.2016, CMR №1712, сертифікат походження товару, довідку про транспортні витрати №18052016/1 від 18.05.2016, зовнішньоекономічний контракт CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011 та додаткову угоду від 28.02.2014 до контракту.

Підставою для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, стало те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що контролюючим органом неправильно зазначено в спірному рішенні ідентифікацію інвойсу, адже в даному випадку імпортна операція здійснювалась за інвойсом №16-0170-К137, а не №15-0727-К-137.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим твердження митного органу, що надані позивачем документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності), а саме: відсутні документи, що підтверджують умови оплати товару, з огляду на наступне.

Пунктом 5.1 вищевказаного контракту передбачено, що оплата здійснюється протягом 30 календарних днів після відвантаження, що підтверджується копією міжнародної морської накладної (коносаментом).

Додатковою угодою № 4 від 28.04.2011 було змінено порядок розрахунків за поставлений товар з " 30" до " 180" календарних днів.

В інвойсі та специфікації закріплені наступні умови оплати: 100% протягом 180 днів після відвантаження.

Згідно коносаменту NGB 8529737 від 18.04.2016, що підтверджує дату відвантаження товару, строк оплати позивачем товару настав лише у жовтні 2016 року. Тобто, на дату здійснення митного оформлення товару строк оплати не настав, а отже, у позивача була відсутня можливість подати митниці додаткові документи, що підтверджують оплату за поставлений товар.

Враховуючи, що додаткова угода є невід'ємною частиною контракту 28.04.2011 №CH-MIU/28/0411, яка була подана ТОВ «Світ Інструменту» при здійсненні митного оформлення товару та в якій чітко вказаний порядок оплати товару, розбіжності в поданих документах стосовно оплати товару, - відсутні.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, ненаведення митницею в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Натомість, аналіз оскаржуваного рішення, а саме графи 33, свідчить про відсутність інших доводів, окрім твердження про невідповідність інвойсу вимогам п. 2.4 договору та відсутність доказів оплати товару.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані відповідачем у оскаржуваному рішенні недоліки товаросупровідних документів не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, а отже, оскаржуване рішення не обґрунтоване, є протиправним і підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 09 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.