Справа № 820/3583/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 р. № 820/3583/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шляховой О.М.,

суддів - Заічко О.В., Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Молчановій О.М.,

за участю:

представника позивача - Рижанкова А.В

представник відповідача - Озацької О.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС, про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року за № , прийняте Харківським управлінням Офісу великих платників податків ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі акту перевірки від 12.06.2017 року № 42/28-10-50-16-06/31941174 "Про результати документальної планової перевірки Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016», відповідачем було прийняте податкове повідомлення - рішення від 30.06.2017 року форми "Р" № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно у розмірі 4090,00 грн. - за основним платежем та 1022,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач вважає, що такі висновки акту перевірки є необґрунтованими, незаконними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, а тому спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки з 24.12.2003 р. право власності на зазначений об'єкт нерухомості: квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 - перейшло від позивача до Департаменту житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи і вимоги поданого позову, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову, при цьому зазначив, що порушення встановлені в ході проведення перевірки, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на законних підставах та відповідає чинному законодавству.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ДП «Харківський облавтодор» має у власності квартиру за вищезазначеною адресою, яку придбав у ВАТ «Шляхове ремонтно-будівельне управління №33», але не оподатковував її податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Так, позивачем подано до контролюючого органу податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташоване у м. Харкові, за 2014 рік, за 2015 рік та за 2016 рік та уточнюючі податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2014 рік та 2015 рік. Позивач вважає, що зазначена квартира вже не перебуває у власності ДП «Харківський облавтодор», між тим, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ці твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки до теперішнього часу квартира, відносно якої контролюючим органом донарахований податок та винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення, перебуває у власності підприємства позивача.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач - Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (адреса: 61202, м. Харків, вул. Ахсарова, буд. 2, код ЄДРПОУ - 31941174), яке пройшло в установленому законодавством порядку процедуру державної реєстрації та зареєстроване в якості юридичної особи Виконавчим комітетом Харківської міської ради від 26.04.2002 за 31 000068.

Підприємство взято на податковий облік в органах податкової служби 07.05.2002р. за №13606, станом з 15.08.2011 р. перебувало на обліку в СДПІ ВПП у м. Харкові.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі направлень, виданих Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління від 27.10.2016р. за №№339, 340, 341, 342, 343, 344, 345, 346, 347, та № 87 від 17.05.2017 року та згідно із планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на ІУ квартал 2016 року, на підставі п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 та ст. 77 ПК України та відповідно до наказу СДПІ ОВП у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 12.10.2016 року № 45, проведено планову виїзну перевірку Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 року.

За результатами проведеної перевірки фахівцями податкового органу складено акт перевірки № 42/28-10-50-16-06/31941174 від 12.06.2017 року (т. 1 а.с. 8 - 229).

Висновками зазначеного акту перевірки, зокрема, встановлено, що контролюючим органом встановлено порушення вимог : п.п. 265.1.1 п. 265.1, п.п. 265.2.1,п 265.2, п.п.265.3.3 п. 265.3, п.п. 265.5.3 п. 265.5 ст. 265 ПК України (у редакції 2014 року), та п.п. 266.1.1 п. 266.1, п.п. 266.2.1 п. 266.2, п.п. 266.3.3 п. 266.3, п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на нерухоме майно, відмінне від житлової нерухомості, власником якої є ДП "Харківський облавтодор" по м.Харкову, за перевіряємий період на суму 4090,00 грн., у т.ч. за І-ІУ квартали 2014 року на суму 890,06 грн., за І-ІУ квартали 2015 року на суму 2043,80 грн., та за І-ІІ квартали 2016 року на суму 1156,14 грн.

На підставі вищезазначеного висновку акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 30.06.2017 року форми "Р" № , яким підприємству позивача збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно у розмірі 4090,00 грн. - за основним платежем та 1022,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1 а.с. 230).

Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, підприємством до ДФС України 05.07.2017 року подана скарга за вих. № 762 (а.с. 233-236).

Рішенням ДФС України за результатом розгляду скарги №16100/6/99-99-11-03-01-25 від 26.07.2017 р., Державна фіскальна служба України залишила без змін податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС від 30.06.2017р. №, а скаргу підприємства - без задоволення.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті № 42/28-10-50-16-06/31941174 від 12.06.2017 року, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив наступне.

Як зазначено в акті перевірки, за період, що підлягав перевірці, встановлено, що у власності ДП «Харківський облавтодор» знаходиться об'єкти нежитлової нерухомості, інформація щодо яких зазначена в акті перевірки. Зокрема, згідно з наданими до перевірки документами: договору від 21.05.2003 купівлі-продажу 2-х кімнатної квартири загальною площею 83,9 кв. м, яка знаходиться у АДРЕСА_1, та право власності на яку зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.06.2003, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2003 №785308, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.11.2016 №74375838, перевіркою встановлено, що ДП «Харківський облавтодор» має у власності вищевказану квартиру, яку придбав у ВАТ «Шляхове ремонтно-будівельне управління №33», але не оподатковував її податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Судовим розглядом встановлено, що ДП "Харківський облавтодор" подавались до контролюючого органу податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розташоване у м. Харкові, за 2014 рік (від 23.01.2014р. № ), за 2015 рік (від 19.02.2015 р. № ) та за 2016 рік (09.02.2016 р. № ) та уточнюючі податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по м. Харкову на 2014 рік (від 28.07.2014р. № ) та 2015 рік (від 15.04.2015р. № ).

Позивач вважає винесене податкове повідомлення -рішення від 30.06.2017 року форми "Р" № неправомірним, оскільки з 24.12.2003 р. право власності на зазначену квартиру перейшло від позивача до територіальної громади м. Харкова.

По суті спірних правовідносин колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Згідно п.8.1 ст.8 Податкового кодексу України в Україні (далі також ПК України) встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. Відповідно до п.8.3 ст.8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до п.п.12.1.2 п.12.1 ст.12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад.

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в п.12.4 ст.12 Податкового кодексу України. Зокрема, до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів віднесено: встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом (п.п.12.4.1); до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду (п.п.12.4.3).

Як встановлено п.12.5 ст.12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених п.п.12.3.4 цієї статті.

Відповідно до п.12.3.1 ст.12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як передбачено п.п.12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України, при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Розділом ХІІ Податкового кодексу України врегульовані питання визначення, обчислення та сплати податку на майно, до якого, згідно ст.265 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) віднесено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об'єктом оподаткування, відповідно до п.п.266,2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Об'єктом оподаткування податком є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Базою оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до приписів п.п.266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, а тому числі його часток.

Також, згідно п.п. 266.3.3. п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

Визначення ставки податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки врегульовується п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України.

Згідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує два відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Зі змісту вищевказаної норми слідує, що при визначенні розміру ставки податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, підлягають врахуванню як тип об'єкта нерухомості (об'єкти житлової чи нежитлової нерухомості, основні чи допоміжні, комерційного або некомерційного використання тощо), так і місце (зона) його розташування (наприклад щодо нежитлових приміщень комерційної нерухомості - наближеності до центру міста, об'єктів соціальної інфраструктури, наявності зон червоних ліній, кількості мешканців районів міста тощо).

Згідно до приписів п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищені бюджетного відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством „Шляхове ремонтно-будівельне управління № 33", в особі Голови правління ОСОБА_4, ("ПРОДАВЕЦЬ") та Дочірнім підприємством "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", що надалі зветься "ПОКУПЕЦЬ" в особі директора ОСОБА_5, 21 травня 2003 року укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого: "ПРОДАВЕЦЬ" продав, а "ПОКУПЕЦЬ" купив 2-кімнатну квартиру, загальною площею 83,9 кв. м., жилою площею 40,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 240-241).

Судом встановлено, що директор підприємства позивача (лист вих.№3/11-13-139 від 06.08.2003) та заступник Голови правління ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (лист вих.№1371 від 02.12.2003) звертались з листами до Харківської міської ради із проханням прийняти до комунальної власності міста квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу.

Позивачем до матеріалів справи надано витяг з рішення XVIII сесії Харківської міської ради XXIV скликання «Про комунальну власність м. Харкова» від 24.12.2003 р. №255/03, де за порядковим номером 44 значиться двокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 0,084 тис. кв.м. У якості підстави значаться - звернення директора позивача (вих.№1371 від 02.12.2003), лист заступника Голови правління ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (вих.№3/11-13-139 від 06.08.2003) (т.1 а.с. 245-250).

До матеріалів справи також надана ксерокопія акту приймання-передачі від 24.12.2003 р. (т. 1 а.с. 242), де значиться, що ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» передає, а Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради у особі начальника Управління ОСОБА_3, приймає квартиру АДРЕСА_1.

Між тим, на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від

17.06.2003 року № витягу 785308, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.11.2016 номер інформаційної довідки 74375838, вбачається, що право власності на об'єкт нерухомості: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 у перевіряємому періоді знаходилась у власності у ДП «Харківський Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Як вже зазначалось, відповідно до приписів п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України,

об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування па підставі документів, що підтверджують право власності па такий об'єкт (п.п. 266.3.3 ІІКУ).

Судом з'ясовано, що право власності на вищезазначену квартиру, у періоді що перевірявся, визначено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Щодо посилання позивача на інформацію Департаменту житлового господарства виконавчого комітету Харківської міської ради про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться в комунальній власності територіальної громади м.Харкова, обслуговування житлового будинку, в тому числі квартири НОМЕР_1 здійснює КП «Жилкомсервіс», суд зазначає, що матеріали справи не містять інформації стосовно того, що власником квартири АДРЕСА_1 належить Харківській міській раді.

Крім того, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.11.2016, номер інформаційної довідки 74375838, визначено право власності двокімнатної квартири у АДРЕСА_1 за ДП «Харківський Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру (ст.347 Цивільного Кодексу України).

Приписами статті 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 5 статті 12 зазначеного Закону визначено, що відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі

На кожний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний помер об'єкту нерухомого майна (ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

Згідно до приписів ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об'єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що реєстраційний номер майна - квартири АДРЕСА_1 - НОМЕР_2.

Отже, оскільки згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.11.2016, вбачається, що підприємство позивача є власником вищезазначеної нерухомості, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення- рішення № від 30.06.2017, яким донарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об'єкти житлової нерухомості, власником якої є ДП «Харківський Облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» (код за ), прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 3 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведених обставин та правових норм, суд вважає, що відповідач діяв у межах та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а, отже, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року за № - є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати з відповідача не присуджуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС, про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови підписано 17 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Шляхова О.М.

Судді Зічко О.В.

Мар'єнко Л.М.