Справа № 826/7424/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7424/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Каширської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Подільського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості в наданні йому статусу безробітного та призначенні допомоги по безробіттю та зобов'язати відповідача надати йому статус безробітного, призначити та виплатити допомогу по безробіттю, що підлягала до виплати, починаючи з 02.10.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного від 02.10.2015 та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 02.10.2015, однак, н від 08.10.2015 йому в цьому було відмовлено на підставі пп. 6 п. 7 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою КМУ від 20.03.2013 №198.

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті спірного рішення відповідач діяв в межах наданих повноважень та відповідно до норм Закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5067-VI(далі - Закон №5067).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №5067 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ст. 9 Закону №5067 кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: 1) участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; 2) надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; 3) надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці; 4) надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

Відповідно до ст. 43 Закону №5067 статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам»; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (надалі - Порядок №198).

Відповідно до п. 3 Порядку №198 реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні (далі - реєстрація), проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування.

Згідно із п. 5 Порядку №198, статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до статті 46 зазначеного Закону.

Згідно із п. 6 Порядку №198 рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного.

Водночас, пунктом 7 Порядку №198 визначено підстави для відмови у наданні статусу безробітного, зокрема, неповернення особою коштів, отриманих за період попередньої реєстрації, що припинена на підставі абзаців дев'ятнадцятого - двадцять першого підпункту 1 пункту 37 цього Порядку (підпункт 6).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві від 18.09.2013 №НТ130918 позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію останнього як безробітного, з огляду на встановлення факту подання ним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, згідно з абз. 19 пп. 1 п. 37 Порядку №198.

Відповідно до абз. 19 пп. 1 п. 37 Порядку №198 центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Як зазначено представником відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, спеціалістом Подільського районного центру зайнятості (далі - Подільський РЦЗ) при використанні програмного продукту ЄІАС було виявлено, що позивачу припинено реєстрацію Голосіївським РЦЗ 12.09.2013 на підставі абз. 19 пп. 1 п. 37 Порядку №198.

При цьому 07.10.2015 Подільським РЦЗ звернувся до Голосіївського РЦЗ з проханням надати підтвердження повернення ОСОБА_3 коштів, отриманих за період попередньої реєстрації в Голосіївському РЦЗ.

На зазначений запит 08.10.2015 Голосіївським РЦЗ повідомлено відповідача, що станом на 08.10.2015 ОСОБА_3 заборгованість не сплачена. А також зазначено, що постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.04.2014 у справі 826/20879/13-а, залишеною в силі Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.09.2015, задоволено позов Київського міського центру зайнятості про стягнення з ОСОБА_3 виплаченого матеріального забезпечення та наданих послуг у розмірі 6 473 грн. 79 коп.

З урахуванням наведеного відповідачем прийнято наказ від 08.10.2015 №НТ151008, яким ОСОБА_3 відмовлено у наданні статусу безробітного на підставі п.п. 6 п. 7 Порядку №198.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що за таких обставин, враховуючи вимоги Закону №5067 та Порядку №198, відповідачем не могло бути прийнято інше рішення, окрім спірного.

Апелянт наполягає, що не має заборгованості перед центром зайнятості, оскільки судові рішення, якими з нього стягнуто суму матеріального забезпечення та наданих послуг у розмірі 6 473,79 грн.,скасовано Верховним Судом України.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, дійсно, постановою Верховного Суду України від 13.09.2016 скасовані судові рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь центру зайнятості і провадження у справі закрито з підстав неналежності розгляду справ даної категорії адміністративним судам.

Тобто, Верховний Суд України прийшов до висновку, що даний спір має приватно-правовий характер та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, при цьому, аналіз наявності чи відсутності боргу ОСОБА_3 перед Центром зайнятості Верховним Судом не здійснювався.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 17 жовтня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А. Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.