Справа № 489/3478/17
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/3478/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Кравець О.О.
судді -Домусчі С.Д.
судді -Коваля М.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інгульського Об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інгульського Об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання і сплатити суму не отриманої частини довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В:

24.07.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Інгульського Об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області та просив визнати протиправними дії Інгульського Об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області щодо відмови йому у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати Інгульське Об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській областіпровести перерахунок та виплату позивачеві щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням розрахунку стажу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, з урахуванням вже виплачених сум; зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.. І.І. Мечникова та календарний період проходження строкової військової служби; встановити позивачу щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 88,0 відсотків утримання працюючого судді на відповідній посаді, виходячи з ТУ ДСА в Миколаївській області - 25 344 грн., яке виплачувати з 07.10.2016 р. та виплатити недоотриману йому різницю.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 серпня 2017 року позов був задоволений частково: визнано протиправними дії Інгульського Об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області відмови ОСОБА_4 у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язано Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області врахувати, при обчисленні довічного грошового утримання, календарний період з 30.10.1972 р. по 04.11.1974 р. - строкової військової служби, що становить 2 роки 0 місяців 5 днів; половину строку навчання за денною формою у Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова , з 01.09.1975 р. по 27.06.1980 р., що становить 2 роки 4 місяці 28 днів (1/2 частина навчання тривалістю 4 роки 9 місяців 26 днів); до стажу роботи на посаді судді Семерею Михайлу Филимоновичу.

Зобов'язано Інгульське Об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області здійснити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановивши його в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснивши такий перерахунок починаючи з 07.10.2016 р. та виплатити недоотриману йому різницю.

Не погоджуючись з вказаною постановою Інгульське Об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у яких вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі ,в межах повноважень та у спосіб ,що передбачені Конституцією й законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до Указу Президента України №846/98 від 05.08.1998 р. призначено на посаду судді Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 22.09.2016 р ОСОБА_4 звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Миколаєва, у зв'язку з поданням заяви про відставку, про що виконуючим обов'язки голови Ленінського районного суду м. Миколаєва 06.10.2016 р. видано Наказ №13ос/г16.

З 07.10.2016 р. ОСОБА_4 перебуває на обліку в Об'єднаному Інгульському управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області (Управлінні Пенсійного фонду України в Корабельному) районі м. Миколаєва та отримує довічне грошове утримання судді в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що складає 20 880 грн. 00 коп.

08.12.2016 року та 19.07.2017 року не погоджуючись з призначеним розміром вказаного утримання позивач звернувся до управління пенсійного фонду з заявою про перерахунок утримання.

22.12.2016 року та у липні 2017 року відповідача відмовив у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання, посилаючись на те, що строкова військова служба та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів при призначенні щомісячного довічного грошового утримання не зараховуються.

Апеляційний суд не погоджується з висновком Пенсійного фонду, виходячи з наступного:

До трудового стажу роботи ОСОБА_4 входять: з 30.10.1972 р. по 04.11.1974 р. - строкова військова служба, що становить 2 роки 0 місяців 5 днів; половина строку навчання за період з 01.09.1975 р. по 27.06.1980 р. за денною формою навчання у Одеському державному університеті ім.. І.І. Мечникова, що становить 2 роки 4 місяці 28 днів (1/2 частина навчання тривалістю 4 роки 9 місяців 26 днів); з 01.09.1998 р. по 05.10.2016 р. робота на посаді судді Ленінського районного суду м. Миколаєва - 18 років 1 місяць 6 днів.

Тобто загальний стаж трудової діяльності позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання становить 22 роки 6 місяців 9 днів.

Відповідноі до ч. 3 статті 138 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI, в редакції, чинній на момент виникнення у позивача права на призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням відповідних Рішень Конституційного Суду України) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно статті 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону № 2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2 частини 4 статті 43 Закону № 2862-XII (в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом № 2453-VI) було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, спірні правовідносини врегульовані також постановою КМУ № 865 (чинна станом на день набрання чинності Законом № 2453-VI у відповідній цьому періоду редакції), абзацом 2 пункту 3-1 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом № 2453-VI було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених судом першої інстанції обставин справи дає підстави для висновку, що у даному випадку до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання підлягають зарахуванню спірні періоди роботи позивача, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.04.2016 року по справі № 21-813а16.

Доводи апелянта про те, що відповідач не допустив порушення норм чинного законодавства при первинному призначенні позивачеві щомісячного довічного грошового утримання та обчисленні стажу роботи на посадві судді не відповідають дійсності.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції , про зарахування ОСОБА_4 половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету ім.. І.І. Мечникова та календарний період проходження строкової військової служби.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції ,щодо наявності підстав для часткового задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, постановлене рішення суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідає чинному законодавству.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції.

Згідно положень ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ч.10 ст.183-1, ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інгульського Об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О.Кравець

пис/

Судді: С.Д.Домусчі

М.П.Коваль