Справа № 815/4986/16
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р. м.ОдесаСправа № 815/4986/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача -Косцової І.П.
суддів -Кравченка К.В.
Лук'янчук О.В.
за участю: секретаря - Стефанцевої Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС в Одеській області, Арцизької ОДПІ ГУ ДФС (Саратське відділення) про визнання неправомірними дій, скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, складання податкового повідомлення-рішення № від 17.08.2016 року та його скасування, визнати неправомірними дії Арцизької ОДПІ ГУ ДФС (Саратське відділення) щодо складання податкової вимоги від 05.09.2016 року №776-17 та її скасування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що документальна позапланова виїзна перевірка проведена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, за відсутності підстав для її проведення, без вручення направлення на перевірку, надіслання письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження. Наявність у позивача книги обліку доходів і витрат за 2013 рік спростовує виявлене відповідачем порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що не надання податковому органу а ні під час перевірки, а ні після її проведення книги обліку доходів і витрат за 2013 рік свідчить, що останнім не забезпечено належний облік товарних запасів за місцем їх реалізації. Надана суду першої інстанції книга обліку доходів і витрат містить записи за 2012 рік та не спростовує факт допущення Підприємцем виявлених перевіркою порушень податкового законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що у липні 2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі наказу та направлення на перевірку проведено документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, висновки якої викладені в акті перевірки від 26.07.2016 року №222/15-32-13-01/НОМЕР_1.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.177.10 ст.177 ПК України, п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали в тому, що Підприємцем впродовж 2013 року не велась Книга обліку доходів та витрат та здійснювався продаж товарів, які не обліковані за місцем їх реалізації загальною вартістю 152 430 грн.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 126 635,78 грн. за порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Оскільки Підприємець в добровільному порядку нараховану суму штрафних санкцій не сплатив, Арцизькою ОДПІ ГУ ДФС (Саратське відділення) на адресу останнього направлено податкову вимогу про сплату штрафних санкцій №776-17 від 05.09.2017 року.

Правомірність прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги є предметом даного спору.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи повною мірою підтверджено факт належного обліку товарів Підприємцем у 2013 році, ОСОБА_5 не здійснювала продаж не облікованих товарів, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає правильним, з огляду на наступне.

Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

В свою чергу, у відповідності до п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно ст.6 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до ч.2 та ч.5 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Судом першої інстанції підтверджена наявність доказів ведення позивачем обліку товарних запасів згідно ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме - належним чином оформлені видаткові накладні, квитанції, книги обліку розрахункових операцій, що свідчить про ведення позивачем обліку товарів належним чином.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку для суб'єктів господарювання як зберігати документи бухгалтерського обліку за місцем реалізації та/або зберігання товару, так і того, що за місцем знаходження господарської одиниці суб'єкта господарювання повинні знаходитись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до ст.8 вказаного Закону покладено на уповноважену особу.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом книги обліку доходів та витрат за 2013 рік, за наявності всіх інших первинних документів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року №246, не є підставою для застосування до фізичної особи-підприємця фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Наведене узгоджується з висновком Верховного суду України у постанові від 20.01.2015 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС в Одеській області, Арцизької ОДПІ ГУ ДФС (Саратське відділення) про визнання неправомірними дій, скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лук'янчук.