Справа № 308/13568/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі :

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря Бомбушкар В.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 28.11.2008 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Ужгород йому призначено пенсію у розмірі 3878,64 грн. відповідно до Закону України «Про державну службу», що становило 84% суми заробітної плати з посади головного інспектора Карпатської регіональної митниці. Однак, до розрахунку заробітної плати для призначення йому пенсії не включено нарахування з листопада 2006 по жовтень 2008 року сум матеріальної допомоги, оплати щорічних основних та додаткових відпусток, надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника на загальну суму 20926,89 грн., на які згідно довідок Закарпатської митниці ДФС були проведені відрахування страхових внесків до Пенсійного фонду у порядку визначеному законодавством, отже відповідач був зобов»язаний врахувати при визначенні розміру пенсії нарахування на суму 20926,89 грн. На його звернення про перерахунок пенсії, у зв»язку з тим, що до розрахунку не було включено всі належні суми він отримав від відповідача лист за № 20/К-233 від 01.12.2016 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Позивач вважає, що рішення управління Пенсійного фонду України у м. Ужгород (правонаступником якого є Ужгородське об»єднане управління Пенсійного фонду України) є неправомірним, а дії протиправними, має місце порушення його соціального права на пенсійне забезпечення та просить суд визнати неправомірними дії Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови включити суми матеріальної допомоги в сумі 16029,84 грн., оплати щорічних основних та додаткових відпусток в сумі 4750,40 грн., надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника в сумі 146,65 грн., всього в сумі 20926,89, зобов»язати Ужгородське об»єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з моменту призначення з 25.11.2008 року з врахуванням матеріальної допомоги, оплати щорічних основних та додаткових відпусток та надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника, зобов»язати Ужгородське об»єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену пенсію згідно проведеного перерахунку, починаючи з 25.11.2008 року та виплачувати її в подальшому згідно проведеного перерахунку, стягнути з відповідача судовий збір .

Також позивач подав до суду заяву в якій просить поновити йому строк для звернення до суду. Заяву мотивує тим, що про можливу невідповідність розмірів пенсії вимогам Конституції України та інших законодавчих актів він дізнався тільки у жовтні 2016 року від бувших колег, які його повідомили, що їм при призначенні пенсії до розрахунку не було включено всі належні суми і тоді у нього виникла підозра, що можливо і йому при призначенні пенсії не були враховані всі належні суми. До того часу будь-яких сумнівів у правильності проведених відповідачем нарахувань при призначенні йому пенсії у 2008 році у нього не було. Він не міг передбачити, що орган держави який покликаний захищати права та законні інтереси громадян у сфері пенсійного та соціального забезпечення може ці права порушувати. Зазначає, що він не має юридичної освіти, не знає особливостей пенсійного законодавства у зв»язку з чим не міг знати, що його права порушуються, а розмір пенсії не відповідає вимогам законодавства, його з цього приводу компетентні органи не інформували, а знайти спеціаліста який не працював би у структурі відповідача та міг надати йому грамотну консультацію було для нього важким завданням.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили суд поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду та задовольнити позов повністю, з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач зазначив, що завжди вважав, що державний орган діє у рамках чинного законодавства і належним чином нараховує гарантовану йому Конституцією пенсію.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила суд залишити позовну заяву позивача без розгляду у зв»язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, крім того, свої заперечення проти позову обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 Ужгородським об»єднаним управлінням ПФ України Закарпатської області було призначено пенсію державного службовця згідно поданої заяви та на підставі наданих позивачем для призначення пенсії довідок, відповідно до ст. ст. 33,37 Закону України «Про державну службу» та Механізму обчислення заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії згідно Закону України «Про державну службу», що регулюється постановою КМ України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», згідно якої включення до складових заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсій державних службовців матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, тощо не передбачено. Зазначила, що згідно ст. 33 Закону України «Про державну службу», структура заробітної плати державного службовця складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Виплати, не передбачені ст. 33 названого Закону, як складові оплати праці державного службовця (сума індексації заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення тощо), в розрахунок заробітку для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не включаються. Крім того, оскільки згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року передбачено, що з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення, які набули права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Разом з тим ст. 102 КАС передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений і судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд вважає, що причини пропуску строку слід визнати поважними, оскільки позивач є пенсіонером, а тому він і не знав, що про те, що при нарахуванні йому пенсії, у довідці про заробітну плату не було відображено сум індексації та матеріальних допомог, дізнався про це лише в жовтні 2016 року від своїх колег, які також являючись пернсіонерами зверталися до суду про захист своїх порушених та гарантованих Конституцією України прав, а тому клопотання про поновлення такого строку слід задовольнити.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» починаючи з 25.11.2008 року.

Як вбачається з наданих позивачем, довідок Закарпатської митниці ДФС № 07-70-05/35-451 від 12.09.2016 року, № 07-70-05/35-508 від 11.10.2016 року, № 07-70-05/35-613 від 19.12.2016 року з листопада 2006 року по жовтень 2008 року ОСОБА_1 нараховано індексацію заробітної плати в сумі 379,16 грн., матеріальну допомогу в сумі 16029,84 грн, оплату щорічних основних та додаткових відпусток в сумі 4750,40 грн., надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника в сумі 146,65 грн, що в загальному становить 21306,05 грн.

Також у вказаних довідках наявна графа де відображено сплачені страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування з нарахованих виплат..

На звернення ОСОБА_1 до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням нових довідок, 01.12.2016 року йому відмовлено у перерахунку пенсії, що вбачається письмової відповіді начальника Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області № 02/К-233 від 01.12.2016 року наявної в матеріалах справи.

Зі змісту ч.3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ч.3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Стаття 37 Закону України «Про державну службу», яка була чинною на дату призначення пенсії позивачу, визначала, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв»язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв»язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка врегульовує види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу, для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії не незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У даному випадку, при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а не положення Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом України у своїх постановах, зокрема від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11, від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, від 28.05.2013 року у справі № 21-97а13, від 6.11.2013року у справі № 21-350а13, від 03.06.2014 року у справі № 21-134а14 (№№ 21-430а11, 21-350а13) та ін., яка з врахуванням вимог ст. 244-2 КАС України має враховуватися судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинна враховуватися отримана ним при перебуванні на державній службі матеріальна допомога, оплата щорічних основних та додаткових відпусток, надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника, оскільки на вищезазначені виплати нараховувались страхові внески на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Посилання відповідача на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», не заслуговують на увагу, оскільки, на думку суду, нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, застосуванню не підлягають.

Даною нормою скасовано нові нарахування пенсії, а не скасовано виплату раніше призначених. Застосування п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VІІ у даному випадку суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з і якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що зазначені принципи в контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не дотримані.

Згідно ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права викладений у його постанові прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 ст.237 КАС України , є обов"язковими для всіх суб"єктів владних повноважень , які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт , що містить відповідну норму права.

Враховуючи вищезазначене та той факт, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання дій Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо не включення до розрахунку для обчислення пенсії ОСОБА_1 сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги, оплата щорічних основних та додаткових відпусток, надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника, з яких фактично утримувалися внески до Пенсійного фонду України протиправними та зобов»язання здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до сплачених єдиного та страхових внесків за період з 25.11.2008 року до грудня 2016 року, на підставі довідок Закарпатської митниці ДФС № 07-70-05/35-451 від 12.09.2016 року, № 07-70-05/35-508 від 11.10.2016 року, № 07-70-05/35-613 від 19.12.2016 року, є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Також суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати у справі, які складаються з судового збору у сумі 551,20 грн., відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб"єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, Законами України «Про державну службу», «Про оплату праці», «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про індексацію грошових доходів населення», Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114/8713, ст. ст. 17, 18, 94, 99, 159, 160, 163, 185, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк, встановлений законом, для звернення до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 включити суми матеріальної допомоги в сумі 16029 грн., оплати щорічних основних та додаткових відпусток в сумі 4750,40 грн., надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника в сумі 146,65 грн. всього в сумі 20926,89 (двадцять тисяч дев»ятсот двадцять шість) грн.

Зобов»язати Ужгородське об»єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з моменту призначення з 25.11.2008 року з врахуванням матеріальної допомоги, оплати щорічних основних та додаткових відпусток та надбавки за виконання обов»язків тимчасово відсутнього працівника.

Зобов»язати Ужгородське об»єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену пенсію згідно проведеного перерахунку, починаючи з 25.11.2008 року та виплачувати її в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4