Справа № 815/2638/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Київ К/800/53180/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Горбатюка С.А., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИВЛСВ» до Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИВЛСВ» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИВЛСВ» (далі - ТОВ «ЖИВЛСВ», Товариство) звернулося до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Кудрінської Ю.Є. (далі - Державний реєстратор) з вимогами:

визнати нечинним рішення Державного реєстратора від 20 квітня 2015 року про залишення без розгляду документів, поданих 20 квітня 2015 року Товариством для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи;

зобов'язати Державного реєстратора перевірити подані 20 квітня 2015 року Товариством документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи та вирішити питання щодо державної реєстрації змін до установчих документів Товариства.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що для проведення державної реєстрації змін до установчих документів Державному реєстратору було надано усі необхідні документи, визначені статтею 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції цього Закону, чинного станом на дату виникнення спірних відносин), в т.ч. заяву одного із учасників Товариства про вихід зі складу Товариства. На думку позивача, обґрунтованих підстав для прийняття оскарженого рішення у відповідача не було.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 15 червня 2015 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 листопада 2015 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їхні рішення і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначив про те, що оскаржені судові рішення є законними і обґрунтованими, тому підстав для їх скасування немає.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що ТОВ «ЖИВЛСВ» зареєстровано Виконавчим комітетом Одеської міської ради 30 березня 2007 року за № 0027048; основним видом економічної діяльності підприємства є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код 68.20).

На дату створення Товариства його засновниками були: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

На дату створення Товариства розмір його статутного капіталу складав 40000,00 грн. і був розподіленим таким чином: частка ОСОБА_3 - 6000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_4 - 6000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_2 - 22000,00, що становить 55% Статутного капіталу; частка ОСОБА_5 - 6000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу.

12 червня 2007 року загальні збори учасників Товариства прийняли рішення про збільшення статутного капіталу, встановивши його у розмірі 7000000,00 грн. з таки розподілом часток: частка ОСОБА_3 - 1050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_4 - 1050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_2 - 3850000,00, що становить 55% Статутного капіталу; частка ОСОБА_5 - 1050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу.

25 березня 2008 року загальні збори учасників Товариства прийняли рішення про збільшення статутного капіталу, встановивши його у розмірі 27000000,00 грн., з таким розподілом часток: частка ОСОБА_3 - 4050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_4 - 4050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_2 - 14850000,00, що становить 55% Статутного капіталу; частка ОСОБА_5 - 4050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу.

15 червня 2011 року загальні збори учасників Товариства прийняли рішення про виключення ОСОБА_5 зі складу учасників Товариства та виплату йому сплаченої вартості долі у статутному капіталі та проведено розподіл часток засновників у статутному капіталі таким чином: частка ОСОБА_3 - 4050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_4 - 4050000,00 грн., що складає 15% Статутного капіталу; частка ОСОБА_2 - 18900000,00, що становить 70% Статутного капіталу Товариства.

Отже, після виходу зі складу учасників Товариства ОСОБА_5 розмір статутного капіталу Товариства складав 27000000,00 грн.

За заявою від 29 вересня 2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_3 згідно з власним волевиявленням, усвідомлюючи значення своїх дій, без будь-якого примушування, як фізичного, так і морального, керуючись Статутом Товариства, ст.ст. 10, 53 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст. 116, 147, 148 Цивільного кодексу України, повідомив ТОВ «ЖИВЛСВ» про свій намір добровільно вийти зі складу учасників Товариства.

29 вересня 2014 року загальні збори Товариства на підставі заяви ОСОБА_3 прийняли рішення про виключення його зі складу учасників Товариства та розподіл його частки в установчому капіталі Товариства таким чином: частка ОСОБА_4 складає 4050000,00 грн., що становить 15% Статутного капіталу Товариства; частка ОСОБА_2 складає 22950000,00 грн., що становить 85% Статутного капіталу Товариства (згідно з Протоколом № 29-09/2014 загальних зборів учасників ТОВ «ЖИВЛСВ»).

20 квітня 2015 року представник ТОВ «ЖИВЛСВ» за довіреністю звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції із заявою про реєстрацію змін до установчих документів Товариства у зв'язку із виходом одного із його учасників.

Суди встановили, що для державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ «ЖИВЛСВ» надало такі документи: реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, рішення про внесення змін до установчих документів, статут, додаток до установчих документів, копію квитанції, виданої банком, заяву фізичної особи про вихід зі складу засновників (учасників), документ, що засвідчує повноваження уповноваженої особи, документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів.

Відповідно до повідомлення Державного реєстратора від 21 квітня 2015 року подані ТОВ «ЖИВЛСВ» документи залишено без розгляду на підставі того, що документи надано не в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням Державного реєстратора Товариство звернулося з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відзначив, що вихід учасника товариства і відчуження ним своєї частки іншим учасникам товариства є різними за своєю суттю юридичними фактами. Вихід учасника товариства зі складу товариства фактично означає зменшення статутного капіталу такого товариства. Утім, після виходу зі складу ТОВ «ЖИВЛСВ» ОСОБА_3 статутний капітал Товариства не зменшено, а за рахунок чого збільшено частку ОСОБА_2 не зазначено. При цьому, як з'ясували суди, частка ОСОБА_2 збільшилася на 4050000,00 грн., тобто на суму, яка відповідає розміру частки ОСОБА_3, який вийшов зі складу учасників товариства. Окрім того суди зазначили про те, що за заявою про вихід ОСОБА_3 зі складу учасників ТОВ «ЖИВЛСВ» засвідчено лише бажання останнього вийти зі складу засновників Товариства, але не вирішено питання про розпорядження його часткою у Статутному капіталі товариства. Разом з тим, для проведення державної реєстрації змін до установчих документів Товариства представник останнього не надав жодного документу, який би засвідчував перехід права власності частки ОСОБА_3 іншому учаснику Товариства або третій особі.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій і при прийнятті цієї ухвали виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV; тут - в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин) у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи.

Згідно з частиною дев'ятою статті 29 Закону № 755-IV документи, які подані для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, приймаються за описом, копія якого в день надходження документів видається (надсилається поштовим відправленням) заявнику з відміткою про дату надходження документів.

Згідно з частиною одинадцятою статті 29 Закону № 755-IV державний реєстратор зобов'язаний залишити без розгляду документи, які подані для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи, якщо: <…> документи подані не у повному обсязі; <…>.

У справі, що розглядається, встановлено, що необхідність внесення змін до установчих документів Товариства зумовлена виходом зі складу учасників Товариства одного із них (ОСОБА_3).

ОСОБА_3 належала частка у статутному капіталі Товариства в розмірі 4050000,00 грн., що становить 15% від загального розміру статутного капіталу (27 млн. грн.).

Як з'ясовано у справі, для державної реєстрації змін до установчих документів Товариства, з-поміж іншого, було надано нотаріально завірену заяву ОСОБА_3 про вихід зі складу учасників Товариства.

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства № 29-09/2014 від 29 вересня 2014 року у зв'язку з виходом зі складу учасників Товариства ОСОБА_3 частка у статутному капіталі іншого учасника Товариства - ОСОБА_2, збільшилася на 15 % (з 70% до 85%) на суму 4 млн. 50 тис грн., тобто рівно на ту суму, яка належала ОСОБА_3 у статутному капіталі Товариства (до його виходу зі складу учасників).

Право учасника товариства з обмеженою відповідальністю розпорядитися своєю часткою у статутному капіталі врегульовано як Цивільним кодексом України, так Законом України від 19 січня 1991 року № 1576-ХІІ «Про господарські товариства».

Зокрема, відповідно до частини першої статті 148 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства.

За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Якщо вклад до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом (частина друга статті 148 ЦК).

За частиною першою статті 147 ЦК учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. <…>. (частина друга статті 147 ЦК).

Частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено (частина третя статті 147 ЦК).

У разі придбання частки (її частини) учасника самим товариством з обмеженою відповідальністю воно зобов'язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам протягом строку та в порядку, встановлених статутом і законом, або зменшити свій статутний капітал відповідно до статті 144 цього Кодексу (частина четверта статті 147 ЦК).

Проаналізувавши наведені вище положення закону суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вихід учасника із товариства з обмеженою відповідальністю та відчуження учасником своєї частки іншим учасникам, товариству чи третім особам є різними діями, що породжують різні правові наслідки. Зокрема вихід учасника товариства зі складу товариства фактично означає зменшення статутного капіталу такого товариства.

З огляду на те, які документи позивач надав для державної реєстрації змін до установчих документів державний реєстратор мав обґрунтовані підстави вважати, що у даному випадку відбувся перехід частки у статутному капіталі Товариства від одного його учасника іншому, що відповідно передбачає необхідність надання належного документального підтвердження факту відчуження цієї частки. Однак, як з'ясовано у справі, документів, на підставі яких збільшено частку ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства серед матеріалів, наданих для державної реєстрації змін до установчих документів Товариства, не було, що й слугувало для державного реєстратора підставою для прийняття оскарженого рішення. Отож, за встановлених в цій справі обставин суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Беручи до уваги наведене вище колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що висновки судів попередніх інстанцій є правильними і обґрунтованими, відповідають нормам матеріального і процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИВЛСВ» залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді С.А. Горбатюк

Т.Г. Стрелець