Справа № 344/16654/16-а
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/399/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в м.Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серії АР №143476 від 06.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти №4 УПП в м.Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії АР №143476 від 06.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що керуючи автомобілем 06.12.2016 року близько 10.20 год. рухався по вул.Крушельницької зі сторони вул.Мельничука, здійснив вимушену зупинку по правій стороні дороги біля будівлі готелю Під темплем. Однак, коли його дружина вийшла з авто, до нього підійшли працівники патрульної поліції і пояснили, що він здійснив зупинку ближче 10 м від перехрестя, що є порушенням п.15.9 Ґ ПДР, у звязку з чим скоїв адмінправопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Його заперечення, що він не вчиняв вказане адмінправопорушення патрульний не взяв до уваги. Інспектором роти №4 УПП в м.Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_2 було притягнено позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.15.9 Ґ ПДР та накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №143476 від 06.12.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі закрити.

Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 10).

Представник відповідача просив в задоволенні вимог заявленого адміністративного позову відмовити в повному обсязі та надав суду копію відеофіксації даного правопорушення (а.с. 28).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови серії №143476 від 06.12.2016 року в справі про адміністративне правопорушення, складеної інспектором роти №4 УПП в м.Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_2 по вул.Страчених Націоналістів, 7 в м.Івано-Франківську, встановлено, що ОСОБА_1 06.12.2016 року о 10.19 год., керуючи транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, номерний знак НОМЕР_1, по вул.Страчених Націоналістів, 7 в м.Івано-Франківську здійснив зупинку ТЗ ближче 10 м. від перехрестя, чим порушив вимоги п.15.9 ПДР України, у звязку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 5).

Відповідно до п.15.9 Ґ ПДР Зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Пунктом 1.10 ПДР України встановлено, що вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

У відповідності до п.15.14 ПДР України, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил.

Пунктами 9.9, 9.10, 9.11 ПДР України передбачено, що Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м. Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 («в», «г», «ґ») цих Правил; з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил, чого в даному випадку позивачем дотримано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Посилання позивача на те, що він здійснив зупинку транспортного засобу у звязку із вимушеною зупинкою, оскільки йому необхідно було висадити пасажира і така зупинка тривала не довше двох хвилин, є безпідставним, так як така зупинка не є вимушеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на непредставлення позивачем доказів, які б спростовували обставини, викладені інспектором роти №4 УПП в м.Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_2 в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, судом розцінюються необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 122 ч. 1, 283, 288 КУпАП ст. ст. 11 ч. 1, 17, 18, 71 ч. 1 КАС України, керуючись ст. ст. 159, 160, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в м.Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серії АР №143476 від 06.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Пастернак І.А.