Справа № 826/7140/16
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7140/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря - Качак Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» Андронова Олега Борисовича на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» Андронова Олега Борисовича, за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Інтеграл-Банк» Андронова О.Б. (далі - Уповноважена особа) при розгляді вимог щодо відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_3.;

- зобов'язати Уповноважену особу включити ОСОБА_4 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Інтеграл-Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року вказаний адміністративний позов був задоволений.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що ОСОБА_4 є пов'язаною особою ПАТ «Інтеграл-Банк», оскільки її мати обрана незалежним членом Наглядової ради банку.

Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Третя особа була належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника третьої особи в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи задовольнити, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що 26 червня 2015 року між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 3433-ФДЕп. Відповідно до вказаного договору позивач внесла банківський вклад у розмірі 165000 грн. 00 коп.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 606 від 15 вересня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 170 від 16 вересня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Інтеграл-Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 816 від 25 листопада 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 210 від 26 листопада 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Інтеграл-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Вказаним рішенням призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Інтеграл-Банк», визначені, зокрема, ст.ст. 37, 38, 47-51 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Андронову О.Б. на два роки з 27 листопада 2015 року до 26 листопада 2017 року включно.

ОСОБА_3 21 грудня 2015 року звернулася до Уповноваженої особи із заявою про включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою отримання гарантованої суми відшкодування.

Листом № 07-2/2475 від 30 грудня 2015 року Уповноважена особа повідомила позивача про відмову у виплаті гарантованої суми відшкодування із посиланням на п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: віднесення ОСОБА_3 до категорії пов'язаних із банком осіб.

Не погоджуючись із такими діями Уповноваженої особи, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що Уповноважена особа не надала доказів на підтвердження того, що позивач є пов'язаною із банком особою.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відповідності до ч. 1 ст. 26 вказаного Закону (тут та надалі Закон зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 ч. 4 ст. 26 цього Закону.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_3 не була включена у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду з посиланням на п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачає, що Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення).

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не підтвердив доказами наявність у даних правовідносинах обставини, передбаченої п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідач зазначив, що позивач є пов'язаною із банком особою. Вказана обставина прямо передбачена законом як підстава для не здійснення відшкодування коштів за вкладом Фондом.

Суд першої інстанції, поставивши під сумнів факт віднесення ОСОБА_3 до пов'язаних осіб ПАТ «Інтеграл-Банк», у порушення ч.ч. 3, 4 ст. 11 КАС України не вжив заходів щодо виявлення та витребування доказів з метою з'ясування всіх обставин у справі.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року сторони надали докази, на підставі яких встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1).

Згідно з анкетою кандидатів на посади голови правління і головного бухгалтера банку, заступників голови та членів правління (ради директорів), заступників головного бухгалтера, голови, його заступників та членів спостережної (наглядової) ради банку, представників юридичної особи - члена наглядової (спостережної) ради, керівника служби внутрішнього аудиту та повідомлення від 09 липня 2015 року ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Інтеграл-Банк» від 07 липня 2015 року була обрана незалежним членом Наглядової ради товариства.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» пов'язаними з банком особами є асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини.

Положеннями ст. 2 вказаного Закону передбачено, що асоційованою особою є чоловік або дружина, прямі родичі цієї особи (батько, мати, діти, рідні брати та сестри, дід, баба, онуки), прямі родичі чоловіка або дружини цієї особи, чоловік або дружина прямого родича.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» пов'язаними з банком особами є керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку.

У свою чергу керівниками банку, відповідно до ч. 1 ст. 42 зазначеного Закону, є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку. Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» під радою банку слід розуміти «рада банку» або «наглядова рада банку», або «спостережна рада банку» залежно від назви органу, зазначеної в установчих документах банку.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_3 є пов'язаною особою з ПАТ «Інтеграл-Банк» за ознакою, передбаченою п. 7 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (є дочкою керівника банку).

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 52 вказаного Закону передбачено, що банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України. Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 315 «Про затвердження Положення про визначення пов'язаних із банком осіб» було передбачено, що банкам у строк до 29 травня 2015 року необхідно подати до Національного банку України перелік пов'язаних із банком осіб станом на 01 травня 2015 року в електронному вигляді у форматі EXCEL за формою, наведеною в додатку до цієї постанови; до запровадження Національним банком України відповідної форми статистичної звітності забезпечити щомісячне (до 10 числа після звітного періоду) подання до Національного банку України актуалізованого переліку пов'язаних із банком осіб.

На виконання вимог ухвали суду від 17 серпня 2017 року Уповноважена особа надала роздруківку електронного повідомлення ПАТ «Інтеграл-Банк» від 07 серпня 2015 року № 03-03/2015 до Національного банку України щодо надання переліку пов'язаних із банком осіб, а також витяг із переліку таких осіб станом на 01 серпня 2015 року. Згідно зазначеного витягу ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (позивач у справі) включені до переліку пов'язаних із ПАТ «Інтеграл-Банк» осіб.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач є пов'язаною із банком особою та відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правомірно не була включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_3 не була повідомлена про включення її до переліку пов'язаних із банком осіб є необґрунтованими, адже закони України «Про банки і банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлюють обов'язок щодо направлення відповідного повідомлення виключно до Національного банку України.

Також необґрунтованими є посилання представника позивача на те, що на час внесення вкладу за договором № 3433-ФДЕп від 26 червня 2015 року ОСОБА_3 не була пов'язаною із банком особою.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Інтеграл-Банк», а також день складення переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, ОСОБА_3 була пов'язаною особою банку, у якому розміщений вклад.

За таких обставин в Уповноваженої особи були відсутні підстави для включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 31 травня 2017 року, та є підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв рішення з порушенням вимог матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи задовольнити, постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» Андронова Олега Борисовича - задовольнити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» Андронова Олега Борисовича, за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

А.Ю. Коротких

Постанова складена у повному обсязі 17 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Коротких А. Ю.