Справа № 308/7892/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9853/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року у справі №308/7892/17 за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України,-

В С Т А Н О В И В:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12.08.2017 р. відповідач незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 172, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби Новоселиця, де був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 12.08.2017 р., в пункті пропуску Малий Березний Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України у нього відсутні.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України задоволено. Примусово видворено громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 за межі території України. Допущено негайне виконання постанови суду.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржив громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2, який вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав від 03.09.2008 р. було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав. Таким чином вважає, що до неї має застосовуватися реадмісія і для застосування такої процедури будь-якого спеціального судового рішення не вимагається.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи, 12.08.2017 р. відповідач незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 172, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби Новоселиця, де був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 12 серпня 2017 року, в пункті пропуску Малий Березний Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування відповідача на території України відсутні.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 свідомо порушив законодавство України, а саме ст. 25 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і ст. 9 Закону України Про державний кордон України.

14.08.2017 р. начальником Чопського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення з України відповідача, копія якого є в матеріалах справи.

Також встановлено, що із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади відповідач не зверталася.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України і не має законних підстав для перебування на території України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1 ст.29 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною третьою статті 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав від 03.09.2008 р. було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 р. в м. Нью-Йорку.

Процедура реадмісії громадян ОСОБА_1 визначена ст. 4 цієї Угоди. Відповідач підлягає видворенню не за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007 р., ратифікованою Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_1 про реадмісію громадян обох держав.

Окрім зазначеного, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015 р. затверджено Інструкцію про порядок дій органів внутрішніх справ та органів охорони державного кордону з реалізації положень Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб.

Однак, позивачем визначена законодавством процедура не застосована.

За результатами аналізу наведених вище норм та встановлених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що у суду першої інстанції не було правових підстав для примусового видворення громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 за межі України, оскільки позивачем не застосовувалась до відповідача процедура реадмісії, яка має бути застосована у даному випадку.

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 41, 160 ч.3, 183-7, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року у справі № 308/7892/17 скасувати.

У задоволенні позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_3

Повний текст постанови складений 12 жовтня 2017 року.