Справа № 813/3100/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року справа № 813/3100/17

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Витвицька В.П.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Міклюша Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги про сплату боргу і рішення про застосування штрафних санкцій,-

встановив:

фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі -ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.07.2017 №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки відповідача від 14.07.2017 №1001/13-01-13-07/НОМЕР_1 не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Позивач зазначає, що реальність його правовідносин з контрагентами ТзОВ «Варуна Торг», ТзОВ «Аркана Голд», ТзОВ «Олімпія Буд», ТзОВ «Алтер Его Сістем», ТзОВ «Білд Пром Груп» підтверджується договорами, укладеними належним чином та у відповідній формі; наявністю первинної документації по господарських операціях з контрагентом; рухом активів в процесі здійснення господарських операцій. Також вказує, що в акті перевірки податковим органом не наведено будь-яких фактів щодо визнання первинних документів, поданих позивачем під час перевірки, недійсними. Крім того, позивач зазначає, що на момент вчинення дій, визначених у договорах, сторони були зареєстровані у визначеному законом порядку.

Відповідач подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані неможливістю підтвердити факт проведення позивачем операцій з контрагентами, а саме з ТзОВ «Варуна Торг», ТзОВ «Аркана Голд», ТзОВ «Олімпія Буд», ТзОВ «Алтер Его Сістем», ТзОВ «Білд Пром Груп». Відповідач зазначає, що за результатами проведення перевірки контрагентів позивача встановлено маніпулювання вказаними контрагентами позивача податкового звітністю з податку на додану вартість Відповідач вказує на неможливість підтвердження реальності господарських відносин позивача з контрагентами з огляду на неможливість встановлення наявності у них основних фондів, у тому числі транспортних засобів, необхідних для здійснення господарської діяльності. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що подані позивачем для перевірки документи є юридично дефектними, так як не містять інформації про покупців, відсутня ідентифікація матеріально-відповідальних, що приймали товар, відсутня відмітка підприємства (печатка, штемпель). Не надано довіреностей на отримання товару покупцями, товарно-транспортних накладних, що свідчать про фактичний рух товару від продавця до покупця.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав.

Позивач - ФОП ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) зареєстрований як ФОП 11.06.2007, місцезнаходження: АДРЕСА_1.. Позивач перебуває на обліку в Залізничній ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області з 15.06.2007

На підставі а.а.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1. ст.82 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відповідач провів документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства одо кладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт 14.07.2017 №1001/13-01-13-07/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.177.1, п.177.2, п.177.3, п.п.177.4.1, п.п.177.4.2, п.п.177.4.3, п.п.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України, а саме включення до декларації про майновий стан і доходи за 2016рік перекручених даних, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності за 2016 рік у сумі 2035792,95грн.;

- п.177.10 ст.177 ПК України, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2016рік;

- п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 розділу 20 Перехідних положень ПК України в частині заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету в декларації за 2016рік в сумі 169649,41грн.;

- п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПК України, в результат чого донараховано ПДВ в сумі 2258019грн.;

- ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині несвоєчасного надходження товару по імпорту в іноземній валюті від нерезидентів;

- ст.5 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в результаті чого донараховано позитивну курсову різницю в сумі 4584,52грн.

На підставі вказаного Акта перевірки винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 31.07.2017 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на додану вартість на суму 3387028,50грн., в тому числі 2258019грн. за основним платежем та 1129009,50грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від 31.07.2017 №, яким встановлено завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду на суму 3370грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з вимогою про визнання їх протиправними та скасування.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з такого.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Олімпія Буд» суд встановив таке.

Між позивачем та ТзОВ «Олімпія Буд» укладено договір купівлі-продажу №2016/04 від 10.03.2016, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупця (ТзОВ «Олімпія Буд»), а покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводиться у видаткових накладних, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Олімпія Буд» позивач надав суду копії таких документів: договору купівлі-продажу №2016/04 від 10.03.2016, карток розрахунків за березень-квітень 2016 року, видаткових накладних №0000016 від 24.03.2106, №0000020 від 28.03.2016, №0000026 від 01.04.2016, №0000029 від 04.04.2016

Факт оплати товару за договором підтверджується картками розрахунку та виписками з банківських рахунків позивача.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні №16 від 24.03.2106, №20 від 28.03.2016, №26 від 01.04.2016, №29 від 04.04.2016, складені ТзОВ «Олімпія Буд», що не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає чинному законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні №16 від 24.03.2106 на суму ПДВ43560грн., №20 від 28.03.2016 на суму ПДВ 26606грн., №26 від 01.04.2016 на суму ПДВ 51456грн., №29 від 04.04.2016 на суму ПДВ 136507,80грн, які отримані від ТзОВ «Олімпія Буд», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Олімпія Буд» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Олімпія Буд» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Олімпія Буд» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Олімпія Буд».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Алтер Его Сістем» суд встановив таке.

Між позивачем та ТзОВ «Алтер Его Сістем» укладено договір купівлі-продажу №5/2016 від 10.02.2016, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупця (ТзОВ «Алтер Его Сістем»), а покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводиться у видаткових накладних, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Алтер Его Сістем» позивач надав суду копії таких документів: договору купівлі-продажу №5/2016 від 10.02.2016, картки розрахунку за березень 2016 року, видаткової накладної №0000014 від 26.03.2016

Факт оплати товару за договором підтверджується картками розрахунку та виписками з банківських рахунків позивача.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкову накладну №14 від 16.03.2016, складену ТзОВ «Алтер Его Сістем», що не має жодних недоліків та порядок її заповнення відповідає чинному законодавству. Суми ПДВ за вказаною податковою накладною включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Податкова накладна №14 від 16.03.2016 на суму ПДВ 137894,40грн., яка отримана від ТзОВ «Алтер Его Сістем», внесена в реєстр податкових накладних та задекларована в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

Суд критично оцінює посилання відповідача на податкову інформацію Артемівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо ТзОВ «Алтер Его Сістем» про відсутність контрагента позивача за його місцезнаходженням, зокрема, на підставі якої відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій, виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 Податкового кодексу України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного актів вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як платники податку не знаходяться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеної податкової інформації при її складанні використовувалась інформація лише з електронної системи «Податковий блок» та «Єдиний реєстр податкових накладних».

Таким чином, при складенні податкової інформації податкових органів не мав жодних первинних документів щодо здійснення фінансово - господарських відносин між позивачем та його контрагентом. При цьому, використання податковим органом при складанні податкової інформації звірки даних із внутрішніх баз даних ДФС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 6 п. 86.7 ст. 86 ПК України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 вказаного Кодексу.

Крім вказаного, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження тієї обставини щодо обізнаності позивача про неправомірну, на думку податкового органу, діяльності його контрагента, та доказів про пряму чи опосередковану причетність до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у податкового органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до вказаної особи.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Алтер Его Сістем» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Алтер Его Сістем» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Алтер Его Сістем» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Алтер Его Сістем».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Варуна Торг» суд встановив таке.

Між позивачем та ТзОВ «Варуна Торг» укладено договір купівлі-продажу №2016/1 від 26.02.2016, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупця (ТзОВ «Варуна Торг»), а покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводиться у видаткових накладних, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Варуна Торг» позивач надав суду копії таких документів: договору купівлі-продажу №2016/1 від 26.02..2016, карток розрахунків за лютий-квітень 2016 року, видаткових накладних №000001 від 29.02.2016, №000002 від 01.03.2016, №000003 від 07.03.2016, №000004 від 07.03.2017, №000005 від 10.03.2016, №000006 від 12.03.2016, №000007 від 15.03.2016, №00008 від 16.03.2016, №0000032 від 08.04.2016, №0000033 від 14.04.2016, №0000034 від 15.04.2016, №0000035 від 15.04.2016, №0000036 від 18.04.2016, №0000037 від 18.04.2016, №0000038 від 19.04.2017

Факт оплати товару за договором підтверджується картками розрахунку та виписками з банківських рахунків позивача.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні №1 від 29.02.2016, №2 від 01.03.2016, №3 від 07.03.2016, №4 від 07.03.2017, №5 від 10.03.2016, №6 від 12.03.2016, №7 від 15.03.2016, №8 від 16.03.2016, №9 від 04.03.2016, №10 від 10.03.2016, №12 від 11.03.2016, №13 від 114.03.2016, складені ТзОВ «Варуна Торг», що не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає чинному законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні №1 від 29.02.2016 на суму ПДВ 83390,87грн., №2 від 01.03.2016 на суму ПДВ 42372грн., №3 від 07.03.2016 на суму ПДВ 50815,20грн., №4 від 07.03.2017 на суму ПДВ140800грн., №5 від 10.03.2016 на суму ПДВ 51720грн., №6 від 12.03.2016 на суму ПДВ 39600грн., №7 від 15.03.2016 на суму ПДВ 63300грн., №8 від 16.03.2016 на суму ПДВ 48000грн., №9 від 04.03.2016 на суму ПДВ 63335,26грн., №10 від 10.03.2016 на суму ПДВ 166666,67грн., №12 від 11.03.2016 на суму ПДВ 166666,67грн., №13 від 114.03.2016 на суму ПДВ 83333,33грн., які отримані від ТзОВ «Варуна Торг», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

Суд критично оцінює посилання відповідача на податкову інформацію Артемівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо ТзОВ «Варуна Торг» про відсутність контрагента позивача за його місцезнаходженням, зокрема, на підставі якої відповідач зробив висновок про нереальність господарських операцій, виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 Податкового кодексу України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного актів вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як платники податку не знаходяться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеної податкової інформації при її складанні використовувалась інформація лише з електронної системи «Податковий блок» та «Єдиний реєстр податкових накладних».

Таким чином, при складенні податкової інформації податкових органів не мав жодних первинних документів щодо здійснення фінансово - господарських відносин між позивачем та його контрагентом. При цьому, використання податковим органом при складанні податкової інформації звірки даних із внутрішніх баз даних ДФС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 6 п. 86.7 ст. 86 ПК України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 вказаного Кодексу.

Крім вказаного, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження тієї обставини щодо обізнаності позивача про неправомірну, на думку податкового органу, діяльності його контрагента, та доказів про пряму чи опосередковану причетність до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у податкового органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до вказаної особи.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Варуна Торг» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Варуна Торг» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Варуна Торг» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Варуна Торг».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Аркана Голд» суд встановив таке.

Між позивачем та ТзОВ «Аркана Голд» укладено договір купівлі-продажу №6/2016 від 14.03.2016, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупця (ТзОВ «Аркана Голд»), а покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводиться у видаткових накладних, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін.

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Аркана Голд» позивач надав суду копії таких документів: договору купівлі-продажу №6/2016 від 14.03.2016, карток розрахунків за березень-квітень 2016 року, видаткових накладних №0000017 від 24.03.2016, №0000018 від 28.03.2016, №0000019 від 28.03.2016, №0000022 від 29.03.2017, №0000023 від 01.04.2016, №0000024 від 01.04.2016, №0000025 від 04.04.2016, №0000031 від 06.04.2016, №0000040 від 19.04.2016, №0000041 від 21.04.2016

Факт оплати товару за договором підтверджується картками розрахунку та виписками з банківських рахунків позивача.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні №17 від 24.03.2016, №18 від 28.03.2016, №19 від 28.03.2016, №22 від 29.03.2017, №23 від 01.04.2016, №24 від 01.04.2016, №25 від 04.04.2016, №31 від 06.04.2016, №40 від 19.04.2016, №41 від 21.04.2016, складені ТзОВ «Аркана Голд», що не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає чинному законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні №17 від 24.03.2016 на суму ПДВ 51704грн., №18 від 28.03.2016 на суму ПДВ 47600грн., №19 від 28.03.2016 на суму ПДВ 80094,61грн., №22 від 29.03.2017 на суму ПДВ 41580грн., №23 від 01.04.2016 на суму ПДВ 120000грн., №24 від 01.04.2016 на суму ПДВ 63590,30грн., №25 від 04.04.2016 на суму ПДВ 81900,31грн., №31 від 06.04.2016 на суму ПДВ 104000грн., №40 від 19.04.2016 на суму ПДВ 137000грн., №41 від 21.04.2016 на суму ПДВ 18960грн., які отримані від ТзОВ «Аркана Голд», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

Суд критично оцінює посилання відповідача на податкову інформацію Артемівської та Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області щодо ТзОВ «Аркана Голд» про відсутність контрагента позивача за його місцезнаходженням, зокрема, на підставі якої відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій, виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 Податкового кодексу України зустрічні звірки суб'єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного актів вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як платники податку не знаходяться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеної податкової інформації при її складанні використовувалась інформація лише з електронної системи «Податковий блок» та «Єдиний реєстр податкових накладних».

Таким чином, при складенні податкової інформації податкових органів не мав жодних первинних документів щодо здійснення фінансово - господарських відносин між позивачем та його контрагентом. При цьому, використання податковим органом при складанні податкової інформації звірки даних із внутрішніх баз даних ДФС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 6 п. 86.7 ст. 86 ПК України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 вказаного Кодексу.

Крім вказаного, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження тієї обставини щодо обізнаності позивача про неправомірну, на думку податкового органу, діяльності його контрагента, та доказів про пряму чи опосередковану причетність до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у податкового органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до вказаної особи.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Аркана Голд» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Аркана Голд» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Аркана Голд» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Аркана Голд».

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Білд Пром Груп» суд встановив таке.

Між позивачем та «Білд Пром Груп» укладено договір купівлі-продажу №2016/06 від 25.03.2016, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупця («Білд Пром Груп»), а покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводиться у видаткових накладних, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін.

На підтвердження реальності господарських відносин з «Білд Пром Груп» позивач надав суду копії таких документів: договору купівлі-продажу №2016/06 від 25.03.2016, карток розрахунків за березень 2016 року, видаткових накладних №0000021 від 29.03.2016, №0000027 від 01.04.2016, №0000030 від 04.04.2016

Факт оплати товару за договором підтверджується картками розрахунку та виписками з банківських рахунків позивача.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні №21 від 29.03.2016, №27 від 01.04.2016, №30 від 04.04.2016, складені «Білд Пром Груп», що не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає чинному законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні №21 від 29.03.2016 на суму ПДВ 91500,20грн., №27 від 01.04.2016 на суму ПДВ 83504грн., №30 від 04.04.2016 на суму ПДВ 125320грн., які отримані від «Білд Пром Груп», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

В період здійснення господарських операцій «Білд Пром Груп» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у «Білд Пром Груп» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у «Білд Пром Груп» з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій з «Білд Пром Груп».

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідні договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки товар (роботи/послуги) передані, оплата проведена, договір виконано сторонами в повному обсязі.

Допитані у судовому засіданні 09.10.2017р. свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 підтвердили обставини, встановлені в Акті перевірки.

Суд бере до уваги, що позивач володіє необхідними ресурсами, зокрема, трудовими, для зберігання товару, реалізованого ТзОВ «Варуна Торг», ТзОВ «Аркана Голд», ТзОВ «Олімпія Буд», ТзОВ «Алтер Его Сістем», ТзОВ «Білд Пром Груп», що підтверджується копіями договору оренди офісного приміщення №01/10-3 від 01.10.2015, договорів оренди холодильного приміщення від 02.05.2016 №01/5-1 та №01/5-3, від 01.10.2014 №01/10-7, штатного розпису за 2016 рік, договору поставки №410012 від 01.10.2014, видаткової накладної №1115 від 17.10.2014, договору безоплатного користування майном від 02.01.2016 №3/2016, договору суборенди холодильного приміщення №2/2016 від 02.01.2016, довідки №28/2017 від 11.10.2017

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вже встановлено судом на момент вчинення правочинів підприємства - контрагенти позивача були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники ПДВ.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що на момент укладення договору з контрагентом, позивач проявив належну обачність.

Згідно з п. 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є постачання товарів (послуг), місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту

товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Згідно з п.189.1 ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 вказаного Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 вказаного Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені вказаним Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 вказаного Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 вказаного Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX вказаного Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 вказаного Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 вказаного Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 вказаного Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до вказаного пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому вказаного пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог вказаного Положення.

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Як вже зазначалось судом податкові накладні, видані ТзОВ «Варуна Торг», ТзОВ «Аркана Голд», ТзОВ «Олімпія Буд», ТзОВ «Алтер Его Сістем», ТзОВ «Білд Пром Груп» містять всі реквізити, передбачені п. 201.1 ст. 201 ПК України, а тому згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України вони є підставою для нарахування податкового кредиту.

Щодо заперечень відповідача про обов'язкову наявність у позивача товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що відсутність у суб'єкта господарювання, що купує чи перевозить товар ТТН, не може вплинути на податковий кредит з ПДВ підприємства, за умови доведення реальності господарської операції іншими, належним чином оформленими документами.

Суд також зазначає, що відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.1 вказаних Правил товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

З наведеного вбачається, що наявність товарно-транспортної накладної є обов'язковим документом, який повинен складатися під час перевезень. Водночас, право платника податку на включення сплачених коштів до складу податкового кредиту виникає не з факту перевезення товару, а у зв'язку із оплатою його вартості постачальнику. Товарно-транспортні накладні, як і перевезення товару в цілому, не перебувають у безпосередньому зв'язку з фактом оплати товару. Тому, відсутність товарно-транспортних накладних, як і недоліки в їх заповненні, в жодному разі не позбавляє платника податків на включення сплачених постачальникам сум до складу податкового кредиту. .

При цьому, з урахуванням норм статей 44 та 61 ПК України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

При розгляді справи суд враховує постанови Верховного Суду України від 09.09.2008 у справі N 21-500во08, від 01.06.2010 у справі N 21-573во10 згідно з яким, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для вказаної особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до вказаного суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС»АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також: сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між: вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 31.07.2017 № та від 31.07.2017 №, прийняті відповідачем, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням наведеного, на користь позивача слід стягнути з ГУ ДФС у Львівській області судовий збір у розмірі 50856грн., сплаченого позивачем за подання позовної заяви відповідно до платіжного доручення №433 від 05.09.2017

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 31.07.2017 № та від 31.07.2017 №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у сумі 50856 (п'ятдесят тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 00коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г.Гулик