Справа № 825/1460/17
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Чернігів Справа № 825/1460/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Д`якова В.І.,
за участю секретаря - Лазаренко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини - польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі Військова частина НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо видачі листа - рішення від 14.09.2017 № 576, яке не відповідає дійсності та спростовуються витягом з наказу від 29.04.2016 № 97, де зазначено, що підставою для видачі вищевказаного наказу є речовий атестат і постановка позивача на речове забезпечення у Військову частину НОМЕР_1 та постановою Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 825/841/16; визнати протиправним та скасувати або визнати нечинним рішення відповідача лист - рішення від 14.09.2017 № 576, яке не відповідає дійсності та спростовуються витягом з наказу від 29.04.2016 № 97, де зазначено, що підставою для видачі вищевказаного наказу є речовий атестат і постановка позивача на речове забезпечення у Військову частину НОМЕР_1 та постановою Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 825/841/16; зобов`язати відповідача задовольнити рапорт (заяву) ОСОБА_1 , поданого на виконання листа речової служби тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.09.2017 № 116/10/2/3/584 та зарахувати зазначену виплату (отримання грошової компенсації) у наказ для опрацювання відповідних документів на витребування коштів.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2016 № 97 зараховано до списків особового складу Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 на всі види забезпечення, і на речове забезпечення також. Позивач зазначає, що підставами для видачі вищевказаного наказу, серед іншого, є речовий атестат і постановка позивача на речове забезпечення у Військову частину НОМЕР_1 . Для отримання грошової компенсації за неотримане речове майно позивач звернувся до відповідача із заявою, але останній, на думку позивача, своїм рішенням листом від 14.09.2017 № 576, в порушення вимог чинного законодавства, протиправно зробив висновки про те, що підстав для зарахування на речове забезпечення та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно у Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) не було.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.09.2017 у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати або визнання нечинним рішення відповідача листа - рішення від 14.09.2017 № 576, яке не відповідає дійсності та спростовуються витягом з наказу від 29.04.2016 № 97, де зазначено, що підставою для видачі вищевказаного наказу є речовий атестат і постановка позивача на речове забезпечення у Військову частину НОМЕР_1 та постановою Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 825/841/16, позивачу було відмовлено.
Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його участі відсутності.
Представник відповідача - Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові заперечення (а.с. 24-26), в яких зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у оскаржуваних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.
Відповідно до положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на підставі наявних в ній доказів.
Фіксування судового засідання, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 29 квітня 2016 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 97 ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду головного сержанта механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (а.с.5).
04 травня 2016 року молодшому сержанту ОСОБА_1 наказом командира 1 окремої танкової бригади № 31-РС було присвоєно чергове військове звання сержант.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 101 від 05.05.2016 відповідно до Указу Президента України № 115/2016 від 25.03.2016 року позивача було звільнено з військової служби у запас за підпунктом є пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і знято з усіх видів забезпечення.
Вказані обставини, згідно з частиною 1 статті 72 КАС України, доказуванню не підлягають, так як були встановлені судовим рішенням по справі № 825/1058/16, яке набрало законної сили (а.с. 28-34).
08 вересня 2017 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою (зверненням) (вх. № 491 від 12.09.2017) про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби.
На вищевказану заяву (звернення) відповідачем листом від 14.09.2017 за вих. № 576 було надано відповідь, в якій зазначено, що підстав для зарахування на речове забезпечення та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно у Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) не було, оскільки протягом служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 29.04.2016 року по 05.05.2016 року ОСОБА_1 свій речовий атестат до речової служби не здавав та з приводу отримання речового майна не звертався (а.с. 8-10).
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Так, частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
У відповідності до статті 110 Закону України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Закону № 551-XIV) усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод.
Пропозиція, заява чи скарга, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (cтаття 117 Закону № 551-XIV).
Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 № 735 (далі Інструкція № 735) усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України Про звернення громадян їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.
У відповідності до розділу ІІ Інструкції № 735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
У відповідності до статті 15 Закону України Про звернення громадян від 2 жовтня 1996 № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач у своєму листі-відповіді не відмовив позивачу у його вимогах, а, посилаючись на норми законодавства, роз`яснив, що підстав для зарахування на речове забезпечення та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно у Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) не було.
До того ж, у відповідності до частин 1, 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
У свою чергу, КАС України не містить визначення термінів нормативно-правовий акт та правовий акт індивідуальної дії.
При цьому, суд зазначає, що нормативно-правовий акт - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обов`язкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.
Обов`язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов`язковість його приписів для відповідного суб`єкта (суб`єктів), дотримання яких забезпечується правовими механізмами.
Однак, лист Військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2017 № 576 не має обов`язкового характеру і не встановлює для позивача обов`язків, а тому він не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 статті 17 КАС України.
У свою чергу, лист лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій.
Отже, лист-відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2017 № 576 не можна визначити як документ, який містить норми права загальної або індивідуальної дії, останній не породжує певних правових наслідків, а його висновки не мають обов`язкового характеру для позивача.
Враховуючи викладене, відповідач, надаючи відповідь від 14.09.2017 за вих. № 576 на звернення (заяву) позивача, діяв у межах у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Суд не вбачає в діях відповідача, щодо надання вказаного листа відповіді, ознак протиправності, а тому, вимога позивача щодо визнання протиправними дій відповідача щодо видачі листа - рішення від 14.09.2017 № 576, яке не відповідає дійсності та спростовуються витягом з наказу від 29.04.2016 № 97, де зазначено, що підставою для видачі вищевказаного наказу є речовий атестат і постановка позивача на речове забезпечення у Військову частину НОМЕР_1 та постановою Чернігівського окружного адміністративного суду по справі № 825/841/16, задоволенню не підлягає.
Що стосується вимоги позивача щодо зобов`язати відповідача задовольнити рапорт (заяву) ОСОБА_1 , поданого на виконання листа речової служби тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.09.2017 № 116/10/2/3/584 та зарахувати зазначену виплату (отримання грошової компенсації) у наказ для опрацювання відповідних документів на витребування коштів, то вона також не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно пункту 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема, у разі звільнення з військової служби.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку № 178).
З аналізу Порядку № 178 вбачається, що військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право тільки на отримання грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, у разі наявності такого права, а не самого речового майна.
Як встановлено судовим рішенням по справі № 825/1058/16, яке набрали законної сили, та підтверджується довідкою Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 3284 від 12.12.2016 (а.с. 36) позивачем не було здано речовий атестат до речової служби Військової частини, а тому у Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 була відсутня правова підстава для зарахування позивача на речове забезпечення.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 з рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, про що свідчить довідка Військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2016 № 3283 (а.с. 35).
Зазначені обставини у відповідності до частини 1 статті 72 КАС України, доказуванню не підлягають, так як були встановлені судовим рішенням по справі № 825/1058/16, яке набрало законної сили (а.с. 28-34).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстав для зарахування на речове забезпечення та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 у Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) не було.
Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій.
Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивач не довів протиправності дій відповідача, тому у задоволенні його позову до Військової частини-польової пошти НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити повністю.
Керуючись статтями 41, 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д`яков