Справа № 569/10530/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кучина Н.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" жовтня 2017 р. Справа № 569/10530/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін та їх представників: від відповідача- пред. ОСОБА_3; від позивача- пред. ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3-представника відповідача- Тран Кванг Ву на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "06" липня 2017 р. у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_5 Кванг Ву про затримання та примусове відворення громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області (далі УДМС) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 Кванг Ву про примусове затримання та видворення за межі України.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 06.07.2017року позов Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_5 Кванг Ву про затримання та примусове видворення громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву ОСОБА_7 ОСОБА_8 задоволено.

Затримано громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву ОСОБА_7 ОСОБА_8, 21.10.1997року народження, на строк до шести місяців, з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області та прийнято рішення про примусове видворення громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву ОСОБА_7 ОСОБА_8, 21.10.1997року народження за межі України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач в особі його представника звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що задовольняючи позов, суд не врахував, що Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 про реадмісію громадян обох держав. Таким чином вважає, що до відповідача має застосовуватися реадмісія і для застосування такої процедури будь-якого спеціального судового рішення не вимагається.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач був затриманий на стаціонарному посту № 1 села Опарипси Радивилівського району Рівненської області працівниками ГУНП в Рівненській області для перевірки паспортних документів. Документи, які посвідчують особу у ОСОБА_5 Кванг Ву були відсутні. Для з'ясування обставин, даного іноземця 03 липня 2017 року о 19 год.30 хв. було доставлено до УДМС України в Рівненській області і передано згідно акту приймання- передачі. Відповідно до копій електронних квитків на літак, які були при іноземцю встановлено, що 20 червня 2017 року ОСОБА_5 Кванг Ву вилетів з Ханоя (ОСОБА_8) в Домодєво (Російська Федерація) 03 липня 2017 року під час проведення спільних спеціальних прикордонних операцій «КОРДОН -2017» було виявлено громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву, який порушив правила перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України.

03 липня 2017 року ОСОБА_5 Кванг Ву притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн.

03 липня 2017 року завідувачем сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Рівненській області складено протокол про затримання відповідача і прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою підготовки відповідних матеріалів про примусове видворення.

04 липня 2017 року Рівненським міським відділом УДМС України в Рівненській області прийнято рішення №33 від 04 липня 2017 року (затверджене т.в.о. начальника УДМС України в Рівненській області) про примусове повернення громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву ОСОБА_7 ОСОБА_8, 21.10.1997року народження за межі України та зобов'язати його покинути територію України у термін до 05 липня 2017 року. Дане рішення відповідачем отримано та у встановленому порядку не оскаржено.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Право кожного на свободу та особисту недоторканність закріплено також і в чинних міжнародних договорах України. Згідно зі статтею 3 Загальної декларації прав людини 1948 року, пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, реченням першим пункту 1 статті 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути підданий свавільному арешту чи утриманню під вартою (речення друге пункту 1 статті 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року).

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини.

Відповідно до частини першої статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частина друга статті 29 Конституції України визначає що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 26 Конституції України зазначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача відсутній документ, який посвідчує особу, відсутні відомості про законний в'їзд, подальше законне перебування на території України, відсутнє місце постійного проживання на території України та кошти для повернення до країни походження.

Відносно відповідача винесено рішення позивачем стосовно примусового повернення громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву ОСОБА_7 ОСОБА_8, 21.10.1997року народження за межі України та зобов'язати його покинути територію України.

На час розгляду справи продовжує перебувати на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з частиною першою статті 29 Закону № 3773-VI передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Згідно з частиною третьою статті 29 Закону № 3773-VI іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 ОСОБА_7 Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 року в м. Нью-Йорку (в подальшому по тексту рішення іменовано- Угода)

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 1 Угоди на запит однієї Договірної Сторони, інша Договірна Сторона здійснює реадмісію осіб, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території держави запитуючої Договірної Сторони, далі - осіб, які підлягають реадмісії.

Запитуюча Договірна Сторона негайно та без будь-яких спеціальних процедур здійснює реадмісію осіб, які підлягають реадмісії та які, відповідно до результатів перевірки компетентними органами, не є громадянами держави запитуваної Договірної Сторони або не відповідають вимогам, передбаченим у статті 2 цієї Угоди.

Процедура реадмісії громадян ОСОБА_8 визначена ст. 4 цієї Угоди.

Відповідно до статті 4 Угоди запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати.

Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

При цьому, названою Угодою передбачено застосування процедури реадмісії щодо всіх громадян обох держав, які не виконують чи більше не виконують правові вимоги стосовно в'їзду чи перебування на території запитуючої держави.

Оскільки відповідач був прийнятий державою Україна на підставі ст. 3 названої Угоди, то він підлягає видворенню не за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та обумовленою міжнародною Угодою.

Однак, суд першої інстанції на вказані обставини не зважив та не врахував, що позивач визначеної законодавством та міжнародною Угодою процедури реадмісії не застосував.

Відтак, аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що громадяни ОСОБА_7 ОСОБА_8, які не мають законних підстав для перебування на території України підлягають реадмісії, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Отже, відповідач не вправі звертатись до суду з позовами про примусове видворення громадян ОСОБА_7 ОСОБА_8, а відтак висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині прийнятого рішення про примусове видворення громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву ОСОБА_7 ОСОБА_8, 21.10.1997року народження за межі України є помилковим.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги стосовно протиправності прийнятого судом рішення щодо затримання громадянина ОСОБА_5 Кванг Ву ОСОБА_7 ОСОБА_8, 21.10.1997року народження, на строк до шість місяців, з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, с. Журавичі, Ківерцівського району Волинської області, то колегією суддів встановлено таке.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст.183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення про затримання іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (п.3 ч. 2 ст.183-7 КАС України).

Колегією суддів встановлено, що відповідач не підлягає видворенню за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України, а тому у суду відсутні правові підстави для затримання відповідача саме за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати прийняттям нового відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3-представника відповідача- Тран Кванг Ву задовольнити, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "06" липня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Управлінню Державної міграційної служби України в Рівненській області про затримання та примусове видворення громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_5 Кванг Ву- відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області вул. 16 Липня,6,м.Рівне,33028

3- відповідачу/відповідачам: ОСОБА_5 Кванг Ву вул.Перемоги,27,с.Журавичі,Ківерцівський район, Волинська область,45213

4-Самолюк ОСОБА_9 м.Луцьк, вул.Кривий Вал, 34 - ,