Справа № 520/6152/17
Суддя: Огренич І. В.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/6152/17
Провадження № 2-а/520/554/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

за участю секретаря - Бусленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що листом ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 13.02.2017 року № 64/ж-11 позивачу було відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання судді з 22 грудня 2016 року з підстав, що в його вислугу років включається лише стаж роботи на посаді судді, а включення строку служби у збройних силах до стажу який надає право на отримання довічного грошового утримання не передбачено. Також ОСОБА_1 просив стягнути судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявився позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що при визначенні стажу роботи позивача на посаді судді УПФУ застосовувалось положення ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (в редакції, чинній на дату звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці), приймається до уваги лише стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі, й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Відповідачем відповідно до довідки від 13.02.17 року № 64/ж- 11 визнано, що позивач має суддівський стаж 23 роки 8 місяців 24 дня. У звязку з чим визначено відсоток грошового утримання від заробітної плати у розмірі 86 %.

30.01.2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою про перерахунок довічного грошового утримання.

ОСОБА_2 об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі від 13.02.2017 року № 64/ж-11 в перерахунку позивачу довічного грошового утримання судді з 22 грудня 2016 року було відмовлено з тих підстав, що в його вислугу років включається лише стаж роботи на посаді судді, а зарахування строку служби у збройних силах до стажу який надає право на отримання довічного грошового утримання не передбачено.

Вказані дії та рішення відповідача суперечать вимогам закону, який регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016), чинної на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років (визначено статтею 135 цього Закону) має право подати заяву про відставку.

Статтею 135 цього ж Закону визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач має загальний стаж роботи на посаді судді 23 роки 8 місяців 24 день.

Стаж роботи на посаді судді, який надає позивачеві право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, визначається на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла до 28 березня 2015 року (до внесення змін Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII).

Вирішуючи питання про застосування зазначених норм закону у часі, суд виходить із того, що, згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Нормами ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який передував Закону №2453-VI (в редакції, чинній на дату звернення за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016), було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», суддя має право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менш, як 10 років і йому зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Зазначена норма закону діяла у період часу з 01.03.2008 року по 01.01.2011 року (втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1097 від 01.12.2010 року, яка набрала законної сили 01.01.2011 року).

Отже, на момент втрати сили пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», - 01.01.2011 року, позивач має стаж роботи на посаді судді більше 10 років, тобто, положення цього пункту мало бути застосовано для зарахування до стажу роботи що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, окрім стажу трудової діяльності, період строкової військової служби.

Зокрема в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014 року в справі № 21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

За таких обставин, суд вважає незаконним відмову відповідача, щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання без врахування до стажу роботи позивача календарного періоду проходження військової служби та, відповідно, відмову в перерахуванні грошового утримання з урахуванням зазначених періодів.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192 - VІІ, до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були внесенні зміни, які стосувалися суддівської винагороди та порядку розрахунку суддівського стажу зі звуженням цього переліку відносно того, за яким мав рахуватися стаж роботи позивача.

Відповідно до вимог ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зазначеній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року не містять жодних посилань щодо можливості збереження за суддями стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З аналізу зазначеного законодавства і змісту правових норм вбачається, що до стажу роботи судді, який був призначений на посаду до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI в редакції від 28 березня 2015 року, до стажу роботи судді також зараховується стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Таким чином, враховуючи дату призначення на посаду судді, на позивача розповсюджувалась дія п.4 ч.2 ст.43 Закону України 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про судоустрій та статус суддів», яка надавала можливість зарахування до стажу роботи судді, також календарний період проходження строкової військової служби, - відповідно до норм чинного на той час закону.

Призначення та нарахування пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен проводитися згідно з вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року.

Однак, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, відповідачем був здійснений розрахунок розміру суддівського стажу, який в результаті склав 23 роки 8 місяців 24 дня, та до якого не було зараховано період проходження строкової військової служби. Зазначена обставина стала передумовою для прийняття оскаржуваного рішення та встановлення позивачу довічного грошового утримання в розмірі 86% замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Однак, розмір нарахованого відповідачем грошового утримання є неправомірним.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів, як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом, мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та законними, а порушене право підлягає захисту.

Керуючись ст.ст. 7-11,71, 86, 161-163 КАС України, ст. ст. 19,58, 92 Конституції України, Законом України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI, від 07 липня 2010 року, Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192 - VІІ, Рішенням Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4рп/2016 суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною відмову здійснити перерахунок стажу, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо здійснення перерахунку стажу ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання на посаді судді у розмірі 90% заробітної плати працюючого судді відповідного суду.

Визнати за ОСОБА_1 право на зарахування до 20-річного стажу роботи, що дає право отримання довічного грошового утримання судді у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди часу проходження ним військової служби у Збройних Силах у період з 26.04.81 року по 18.04.83 року.

Зобов'язати управління ПФУ перерахувати довічне грошове утримання судді призначене ОСОБА_1 зарахувавши до 20-річного стажу роботи, що дає право на довічне грошове утримання судді часу проходження ним військової служби у Збройних Силах у період з 26.04.81 року по 18.04.83 року та виплачувати в подальшому без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 N 2453-VI, починаючи з 22.12.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань в розмірі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанов.

Суддя Огренич І. В.