Справа № 242/3026/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 року справа №242/3026/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у справі № 242/3026/17 за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач, заявник) звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, управління, пенсійний орган) про визнання рішення відповідача від 03 лютого 2017 року б/н про відмову в призначені пенсії неправомірним та його скасування, зобов`язання відповідача зарахувати до загального та пільгового стажу період роботи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», період строкової служби в лавах збройних сил СРСР з 13 листопада 1984 року по 03 грудня 1986 року, зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу період його роботи на ПП « Назар» з 01 березня 1998 року по 31 жовтня 1999 року, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 27 січня 2017 року про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» (а.с. 2-4).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року адміністративний позов - задоволений. Визнано неправомірним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області від 03 лютого 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 січня 2017 року № 190 про призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального та пільгового стажу ОСОБА_1 :

- період роботи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля»;

- період проходження строкової військової служби з 13 листопада 1984 року по 03 грудня 1986 року. Зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 01 березня 1998 року по 31 жовтня 1999 року на ПП «Назар» (а.с. 38-40).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що трудова книжка підтверджує лише наявність трудового стажу роботи, а не пільгового. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано, що для підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах є підтвердження спеціального (пільгового) стажу довідками за правила встановленими Порядком № 637. Крім того, підприємством за певний період спірного періоду не сплачені страхові внески, що свідчить про неможливість підтвердження пільгового стажу позивача, тобто судом першої інстанції надано неналежний аналіз, зокрема статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.44-46).

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача.

За нормами статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 01 березня 1999 року Селидівським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області (а.с. 11-13).

Відповідач - Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є суб`єктом владних повноважень, яке діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

27 січня 2017 року позивач звернувся до Управління із заявою № 190 про призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року (а.с. 9).

Рішенням управління від 03 лютого 2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу - 21 рік. На період звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача склав 17 років 01 місяць 17 днів, в пільговий стаж - 10 років 04 місяці 15 днів. До пільгового та страхового стажу не зараховано: період проходження військової служби з 13 листопада 1984 року по 03 грудня 1986 року, оскільки у військовому квитку відсутнє фото заявника та не надана підтверджуюча довідка, період роботи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП « Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП « Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01 березня 1998 року по 31 жовтня 1999 року на ПП «Назар», з підстав відсутності записів про роботу у трудовій книжці (а.с.9-10)

Зазначені періоди є спірними з точки зору неправомірності їх не включення до стажу роботи за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суть спірних правовідносин у правомірності прийняття Управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства України одночасно із заявою № 190 надав відповідачу усі необхідні документи, у тому числі трудову книжку з оформленими належним чином записами про спірні періоди його роботи що віднесені до Списку № 1.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон № 1788-XII та Закон України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV).

Згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 62 Закон № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи довідкою виданою ПП «Назар» № 127-01 від 24 листопада 2016 року підтверджується, що позивач з 01 березня 1998 року по 31 жовтня 1999 року за договором № 11-ф від 25 лютого 1998 року працював охоронцем на ПП «Назар». Всі встановлені законодавством утримання із заробітної плати здійснювались та перераховувались до бюджету (а.с. 31).

Таким чином, вказаною довідкою позивача підтверджується стаж роботи у спірний період, що надає право на включення до його до загального страхового стажу періодів роботи.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стражу періоду роботи з 01 березня 1998 року по 31 жовтня 1999 року на ПП «Назар» підлягають задоволенню, оскільки він підтверджений відповідною довідкою. В свою чергу, відсутність відповідних записів в трудовій книжці не може впливати на встановлені Законом пільги позивача щодо пенсійного забезпечення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до загального страхового стажу позивача період його роботи з 01 березня 1998 року по 31 жовтня 1999 року на ПП «Назар».

Щодо не зарахування пенсійним органом до загального та пільгового стажу позивача період роботи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», колегія суддів зазначає наступне.

На підставі пункту 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частина 2 статті 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 20 Закону).

За таких обставин колегія суддів не приймає доводи апелянта, що певний період стаж позивача не може бути зарахований через не сплату підприємством страхових внесків, оскільки несвоєчасне перерахування страхових внесків підприємством не може впливати на право заявника на призначення пенсії.

Таким чином, посилання відповідача, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки згідно отриманих даних зі СПОВ за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року не було сплачено страховий/єдиний внесок підприємством ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1-3 Новогродівська», що є порушенням частини 6 статті 20 Закону № 1058, відповідно до якої «страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду», є безпідставними, оскільки згідно з довідкою ВП « Шахта 1-3 « Новогродівська» № 206/07р від 21 липня 2017 року, позивачу була нарахована та сплачена заробітна плата, нараховано ЄСВ і перераховано до ПФУ в м. Новогродівка за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2017 року.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює, а тому позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу роботи позивача вищезазначеного періоду підлягають задоволенню у повному обсязі, а посилання управління на те, що із заробітної плати позивача не сплачувалися страхові внески, є безпідставними.

Крім того, згідно копії дубліката трудової книжки НОМЕР_3 , позивач з 19 листопада 2012 року працює на ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності дій управління про не зарахування періоду роботи позивача з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року на ВП « Шахта 1/3 « Новогродівська» до його пільгового стажу, оскільки вони підтверджуються належно оформленими записами в трудовій книжці.

Стосовно зарахування до страхового та пільгового стажу періоду військової служби, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з доповненнями, внесеними Законом України від 02 червня 2005 року № 2636-ІV, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З дублікату трудової книжки позивача вбачається, що останній 11 листопада 1984 року був звільнений з ДВАТ шахта «Україна», де працював в якості електрослюсаря підземного, в зв`язку із призовом до армії.

Крім того, згідно довідки Покровсько-Селідовського об`єднаного міського військового комісаріату № 33 від 23 лютого 2017 року, ОСОБА_1 з 13 листопада 1984 року по 03 грудня 1986 року проходив військову службу в лавах Збройних Сил.

Тобто, вимоги позивача щодо зарахування до загального та пільгового стажу періоду проходження військової служби з 13 листопада 1984 року по 03 грудня 1986 року підлягають задоволенню.

Отже, відповідач, не зараховуючи до загального та пільгового страхового стажу спірні періоди роботи позивача, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення та вийшов за межі своїх повноважень.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що включення спірних періодів роботи позивача за Списком № 1 надає йому право на пенсію на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зниженням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на п`ять років.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у справі № 242/3026/17 залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у справі № 242/3026/17 за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення неправомірним, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова