Справа № 816/585/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р.Справа № 816/585/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2017р. по справі № 816/585/17

за позовом ОСОБА_1

до Карлівського районного суду Полтавської області , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області третя особа Керівник апарату Карлівського районного суду Полтавської області Цеба Олександр Анатолійович

про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Карлівського районного суду Полтавської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа - керівник апарату Карлівського районного суду Полтавської області Цеба Олександр Анатолійович, в якому просить суд

- визнати незаконними та скасувати наказу № 3/АГ від 02.03.2017 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, наказу № 5/АГ від 03.04.2017 про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність, наказу № 32/ОС від 03.04.2017 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади - секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП;

- зобов'язати відповідача - керівника апарату Карлівського районного суду Полтавської області Цебу Олександра Анатолійовича поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області;

- зобов'язати Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3593 грн. 12 коп. за вимушений прогул з 03.04.2017 по 24.04.2017.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2017р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Карлівського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року № 32/ОС "Про звільнення ОСОБА_1.". Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області з 04 квітня 2017 року. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2017 року по 16 червня 2017 року в сумі 6953 грн. 93 коп. (шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят три гривні дев'яносто три копійки), з відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, не погодившись з даною постановою суду, подало апеляційну скаргу, вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що вплинуло на правильне вирішення справи. Вважає , що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звільнення позивача з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, що передбачені пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, оскільки позивач вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за виявленими фактами порушень трудової дисципліни, а інші проступки після застосування до позивача дисциплінарних стягнень за дисциплінарні проступки нею не вчинялися, а підстави, передбачені відповідною нормою закону, є самостійними для припинення трудового договору і його розірвання з цих підстав не є дисциплінарним стягненням, а тому положення статті 149 КЗпП України, на порушення якої як на підставу поновлення позивача на роботі, посилався суд першої інстанції, на спірні правовідносини не поширюються. У відповідача були наявні і відповідні підстави, і сукупність усіх необхідних умов для звільнення ОСОБА_1. з власної ініціативи. Зазначає, що на позивача ОСОБА_1. не поширюються гарантії щодо заборони звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, передбачені статтею 184 Кодексу законів про працю України, оскільки по справі вона обліковувалася за кадровим діловодством Карлівського районного суду Полтавської області як жінка, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, а чинне законодавство України розрізняє дані поняття. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року по справі № 816/585/17 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги , вважає постанову суду першої інстанції правомірною, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги , постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, постанову суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що в період із 17.05.2004 по 03.04.2017 ОСОБА_1 працювала на різних посадах: секретаря судових засідань, судового розпорядника, секретаря судових засідань, секретаря суду, помічника судді, помічника голови суду, консультанта та секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області, що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1, копія якої наявна у матеріалах справи.

Так, наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 31.12.2014 № 211/ОС "Про переведення ОСОБА_1." консультанта суду ОСОБА_1 переведено на посаду секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області з 01.01.2015 за її згодою .

Наказом Карлівського районного суду Полтавської області № 21/ОС від 06.04.2016 "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність" у зв'язку з неодноразовими фактами неналежного виконання своїх професійних обов'язків, що носять систематичний характер, з метою недопущення порушень вимог трудової дисципліни, а також випрацювання сумлінного ставлення до службових обов'язків за посадою в майбутньому, керуючись статтею 14 Закону України "Про державну службу", ОСОБА_1, секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області, попереджено про неповну службову відповідність.

Вказаний наказ Карлівського районного суду Полтавської області № 21/ОС від 06.04.2016 "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність" позивачем не оскаржувався та не є предметом спору у даній справі.

Листом від 02.03.2017 керівник апарату Карлівського районного суду Полтавської області Цеба О.А. повідомив заступника голови Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Карлівського районного суду Полтавської області Богомаз Л.С. про виявлені факти порушення секретарем канцелярії суду ОСОБА_1 правил внутрішнього службового розпорядку та неналежного виконання нею посадових обов'язків, у зв'язку із чим просив у найкоротший термін розглянути питання про доцільність притягнення секретаря канцелярії ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення правил внутрішнього службового розпорядку та неналежне виконання посадових обов'язків.

02.03.2017 на засіданні Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Карлівського районного суду Полтавської області розглянуто дисциплінарну справу щодо секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 та прийнято рішення, оформлене протоколом від 02.03.2017 № 1, про доцільність застосування до секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

За результатами розгляду дисциплінарної справи відносно ОСОБА_1 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ подано керівнику апарату Карлівського районного суду Полтавської області Цебі О.А. подання із пропозицією застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 02.03.2017 № 3/АГ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." відповідно до ст. 147-149 КЗпП України, ст. 65 та ст. 66 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ, у зв'язку із неналежним виконанням посадових обов'язків та систематичним порушенням правил внутрішнього службового розпорядку, оголошено догану секретарю канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1

Наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 27.03.2017 № 4/АГ "Про ініціювання дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1.", прийнятим керівником апарату Карлівського районного суду Полтавської області Цебою О.А., наказано Дисциплінарній комісії розпочати дисциплінарне провадження стосовно секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 у зв'язку з виявленими фактами неналежного виконання нею своїх посадових обов'язків та розглянути питання про доцільність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності .

За результатами розгляду 30.03.2017 дисциплінарної справи відносно секретаря канцелярії ОСОБА_1 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Карлівського районного суду Полтавської області прийнято рішення, оформлене протоколом від 30.03.2017 № 2, про застосування до секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення .

За результатами розгляду вказаної дисциплінарної справи Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ подано керівнику апарату Карлівського районного суду Полтавської області Цебі О.А. подання про доцільність застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення .

Наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 03.04.2017 № 5/АГ "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність" відповідно до п.5 ч. 2 ст. 65 та ч. 4 ст. 66 Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015, подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Карлівського районного суду Полтавської області та у зв'язку із систематичним (повторно протягом року) неналежним виконанням посадових обов'язків ОСОБА_1, секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області, попереджено про неповну службову відповідність.

Також, наказом Карлівського районного суду Полтавської області № 32/ОС від 03.04.2017 "Про звільнення ОСОБА_1.", звільнено ОСОБА_1, секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області, із займаної посади 03 квітня 2017 року за систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї посадових обов'язків на підставі п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою для прийняття зазначеного наказу слугувало те , що 06.04.2016 ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність на підставі наказу керівника апарату № 21/ОС від 06.04.2016 у зв'язку з неодноразовими фактами невиконання нею своїх професійних обов'язків. 02.03.2017 ОСОБА_1 оголошено догану на підставі наказу керівника апарату № 3/АГ від 02.03.2017 у зв'язку з неналежним виконанням своїх посадових обов'язків та порушенням правил внутрішнього службового розпорядку. 03.04.2017 ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність на підставі наказу керівника апарату № 5/АГ від 03.04.2017 у зв'язку з систематичним (повторно протягом року) неналежним виконанням посадових обов'язків та доручення керівника, прийнятого у межах його повноважень.

Позивач не погодився з наказом від 02.03.2017 № 3/АГ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.", з наказом від 03.04.2017 № 5/АГ "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність" та з наказом № 32/ОС від 03.04.2017 "Про звільнення ОСОБА_1.", прийнятими керівником апарату Карлівського районного суду Полтавської області, у зв'язку чим звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково , суд першої інстанції виходив з того , що наказ Карлівського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року № 32/ОС "Про звільнення ОСОБА_1." прийнято з порушенням вимог Кодексу законів про працю України та статті 61 Конституції України, а тому він є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Статтею 8 Закону № 889-VIII встановлені основні обов'язки державного службовця.

Так, частиною 1 статті 8 Закону № 889-VIII визначено, що державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно з частиною 1 статті 62 Закону № 889-VIII державний службовець зобов'язаний виконувати обов'язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Відповідно до частини 1 статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 статті 65 Закону № 889-VIII встановлено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 3 статті 65 Закону № 889-VIII передбачено, що державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини 2 статті 65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є: невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; недотримання правил внутрішнього службового розпорядку.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини 3 статті 66 Закону № 889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 147-1 Кодексу законів про працю України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 68 Закону № 889-VIII дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються): на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб'єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб'єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Частиною 1 статті 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Частиною 2 статті 149 Кодексу законів про працю України передбачено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Пленумом Верховного Суду України у пунктах 22, 23 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказано, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Аналізом наведених вище норм встановлено, за передбаченими пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, та звільнення на підставі пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України є одним із заходів дисциплінарного стягнення, що застосовується у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відтак, якщо за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на працівника трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, до працівника вже було застосовано дисциплінарне стягнення, то звільнення працівника за вчинення цього самого проступку суперечить вимогам частини 1 статті 61 Конституції України та частини 2 статті 149 Кодексу законів про працю України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що 03.04.2017 керівником апарату Карлівського районного суду Полтавської області видано наказ № 32/ОС "Про звільнення ОСОБА_1.", яким звільнено ОСОБА_1, секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області із займаної посади 03 квітня 2017 року за систематичне невиконання без поважних причин покладених на неї посадових обов'язків на підставі п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою для його прийняття вказано те , що 06.04.2016 ОСОБА_1 було попереджено про неповну службову відповідність на підставі наказу керівника апарату № 21/ОС від 06.04.2016 у зв'язку з неодноразовими фактами невиконання нею своїх професійних обов'язків. 02.03.2017 ОСОБА_1 було оголошено догану на підставі наказу керівника апарату № 3/АГ від 02.03.2017 у зв'язку з неналежним виконанням своїх посадових обов'язків та порушенням правил внутрішнього службового розпорядку. 03.04.2017 ОСОБА_1 було попереджено про неповну службову відповідність на підставі наказу керівника апарату № 5/АГ від 03.04.2017 у зв'язку з систематичним (повторно протягом року) неналежним виконанням посадових обов'язків та доручення керівника, прийнятого у межах його повноважень .

Матеріалами справи підтверджено, що за всі вчинені позивачем проступки, на які наявне посилання у оскаржуваному наказі № 32/ОС від 03.04.2017, до ОСОБА_1 вже застосовано дисциплінарні стягнення наказами, що також перелічені у наказі Карлівського районного суду Полтавської області № 32/ОС від 03.04.2017, а саме: наказом Карлівського районного суду Полтавської області № 21/ОС від 06.04.2016 "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність", наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 02.03.2017 № 3/АГ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1.", наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 03.04.2017 № 5/АГ "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність", копії яких наявні у матеріалах справи.

Зокрема, наказом Карлівського районного суду Полтавської області № 21/ОС від 06.04.2016 "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність" у зв'язку з неодноразовими фактами неналежного виконання своїх професійних обов'язків, що носять систематичний характер, з метою недопущення порушень вимог трудової дисципліни, а також випрацювання сумлінного ставлення до службових обов'язків за посадою в майбутньому, керуючись статтею 14 Закону України "Про державну службу", ОСОБА_1, секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області, попереджено про неповну службову відповідність.

Наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 02.03.2017 № 3/АГ "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1." відповідно до ст. 147-149 КЗпП України, ст. 65 та ст. 66 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ, оголошено догану секретарю канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 у зв'язку із неналежним виконанням посадових обов'язків та систематичним порушенням правил внутрішнього службового розпорядку секретарем канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1

Наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 03.04.2017 № 5/АГ "Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність" відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 та ч. 4 ст. 66 Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015, подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Карлівського районного суду Полтавської області та у зв'язку із систематичним (повторно протягом року) неналежним виконанням посадових обов'язків, ОСОБА_1, секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області, попереджено про неповну службову відповідність .

Судом першої інстанції встановлено , підтверджено у суді апеляційної інстанції та не спростовано відповідачем , що інші проступки ОСОБА_1 після застосування до неї дисциплінарних стягнень за дисциплінарні проступки зазначеними вище наказами не вчинялися.

Тобто, суд вірно дійшов висновку , що відсутні підстави для звільнення позивача з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, що передбачені пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів зазначає , що нормами Кодексу законів про працю України не передбачено застосування дисциплінарних стягнень за дисциплінарні проступки, за які вже застосовані відповідні стягнення.

Доводи апелянта з посилання на те , що позивачка обліковувалася за кадровим діловодством Карлівського районного суду Полтавської області як жінка, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, тому на неї не розповсюджуються вимог статті 184 Кодексу законів про працю України є необґрунтованими , оскільки саме витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 08.06.2017 підтверджено, що ОСОБА_1 є одинокою матір'ю та має дитину віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Отже, на позивача ОСОБА_1 поширюються гарантії щодо заборони звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, передбачені статтею 184 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми чинного законродавства , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що наказ Карлівського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року № 32/ОС "Про звільнення ОСОБА_1." прийнято з порушенням вимог Кодексу законів про працю України та статті 61 Конституції України, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те , що наказом Карлівського районного суду Полтавської області від 03 квітня 2017 року № 32/ОС "Про звільнення ОСОБА_1." звільнено ОСОБА_1, секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області, із займаної посади 03 квітня 2017 року, а отже 03 квітня 2017 року був для позивача робочим днем, суд першої інстанції вірно вважає, що необхідно поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря канцелярії Карлівського районного суду Полтавської області з 04 квітня 2017 року.

Згідно частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно підпункту "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 /надалі - Порядок № 100/, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Пунктом 5 цього Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до приписів пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 13.04.2017 № 02-24/250 середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 224 грн. 57 коп.

Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1, за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2017 року по 16 червня 2017 року складає 11003 грн. 93 коп. (49 робочих днів х 224 грн. 57 коп.).

Разом з тим, відповідно до розпорядження міського голови Карлівської міської ради від 11.05.2017 № 82 ОСОБА_1 прийнято на роботу за строковим договором (контрактом) на посаду начальника юридичного відділу на період відсутності основаного працівника, терміном на 2 місяці, з 11.05.2017 по 11.07.2017.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Карлівської міської ради від 15.06.2017 № 25 заробіток ОСОБА_1 за травень 2017 року складає 2400 грн.

Відповідно до приписів пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відтак, середньоденна заробітна плата позивача на посаді начальника юридичного відділу Карлівської міської ради становить 150 грн. (2400 грн./16 робочих днів).

Отже, середній заробіток на період працевлаштування позивача за період з 11 травня 2017 року до 16 червня 2017 року складає 4050 грн. (150 грн. х 11 робочих днів червня 2017 року + 2400 грн. (заробітна плата за травень 2017 року)).

Таким чином, заробітна плата за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 04 квітня 2017 року по 16 червня 2017 року із зарахуванням заробітку за місцем нової роботи становить 6953 грн. 93 коп. (11003 грн. 93 коп. - 4050 грн.).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника.

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що з метою повного захисту права та інтересів позивача згідно частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2017 року по 16 червня 2017 року в сумі 6953 грн. 93 коп. з відрахуванням обов'язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості та задоволення позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду , переглянувши судове рішення в межах позовних вимог, вважає , що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2017р. по справі № 816/585/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 09.10.2017 р.