Справа № 644/3904/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.Справа № 644/3904/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник відповідача: Мащенко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року по справі № 644/3904/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області в якому просив визнати дії УСБУ в Харківській області щодо не включення до довідки про додаткові види грошового забезпечення одноразових видів, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії, зобов'язати УСБУ в Харківській області підготувати нову довідку про додаткові види грошового забезпечення з урахуванням таких видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії. Зобов'язати головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення включивши в розмір грошового забезпечення: матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії. Зобов'язати головне управління пенсійного фонду України надати до суду звіт про виконання судового рішення, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України. Стягнути з відповідачів сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 94 КАС України.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова задоволено частково позов.

Зобов'язано Управління служби безпеки України в Харківській області підготувати та подати до головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області довідку про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії.

Зобов'язано головне Управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 26.12.2016 року в розмірі 80 відсотків від грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії.

Стягнуто з Управління служби безпеки України в Харківській області та головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору - по 640 грн. з кожного відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії з 25.04.2014 року по 26.12.2016 року залишено без розгляду.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 56-59). Апелянт наголошує на відсутності підстав для перерахунку пенсії на підставі наведених показників грошового забезпечення, які не можуть бути враховані при обчисленні (перерахунку) пенсії. Спірні види грошового забезпечення не передбачені п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей". Також вказав, що судом першої інстанції не враховано рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015. у справі № 4-рп/2015 за зверненням щодо тлумачення речення першого ч. 3 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .

Відповідач, Управління Служби безпеки України в Харківській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, не з'ясування у повному обсязі обставин справи, що мають значення для справи, висновки суду сформовані не на підставі дослідження наказу СБУ№263, безпідставне вирішення питання щодо судового збору, прийняття постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права. Не вірно визначено види грошового забезпечення, які повинні бути внесені в довідку про види грошового забезпечення позивача та суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на Управління покладено обов'язок щодо внесення до довідки про додаткові види грошового забезпечення даних про види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців перед звільненням, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 67-71).

Представники відповідачів наполягали на задоволенні апеляційних скарг.

Позивач заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення. Надав письмові заперечення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 20 квітня 2014 року наказом голови Служби безпеки України № 758-ос було звільнено позивача з військової служби за станом здоров'я. З 25 квітня 2014 року йому призначено пенсію у розмірі 80 % від грошового забезпечення у відповідності до печення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; нормативно-правовий акт № 2262-XII від 09.04.1992" ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Пенсію позивачу призначено на підставі подання Управління Служби безпеки України в Харківській області про призначення пенсії, довідки Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ НЮУ ім. Ярослава Мудрого року про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії та інших документів.

Як вбачається з довідки ІПЮК про додаткові види грошового забезпечення, у довідці не було зазначено всього грошового забезпечення позивача, з якого мала би бути вирахувана пенсія. Зокрема, при призначенні пенсії не було враховано одноразові додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом 24 місяців перед звільненням.

Так, на запит позивача Інститутом підготовки юридичних кадрів для СБУ НЮУ ім. Ярослава Мудрого було надано позивачу інформаційну таблицю про додаткові види грошового забезпечення, з яких було сплачено внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та/або єдиний соціальний внесок, від 15.02.2017 вихід. № 27/Г-5/57. З цієї довідки вбачається, що до додаткових видів грошового забезпечення, з яких позивачу було обчислено пенсію не включено такі виплати: пенсійна надбавка, надбавка за службу, премія, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціальної-побутових питань, одноразова грошова винагорода, винагорода за безперервну службу, індексація, заохочення та одноразова грошова допомога при звільненні

Як вбачається з матеріалів справи позивач, ОСОБА_4 22.03.2017 звертався до УСБУ в Харківській області з заявою щодо отримання відповідних даних показників грошового забезпечення за свій період роботи.

На дане звернення була надана відповідь (а.с.13), відповідно до якої було зазначено, що отримана позивачем інформаційна таблиця не може вважатися документом, який надає можливість для проведення перерахунку пенсії. Також, вказали, що у позивача відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії за вказаними показниками грошового забезпечення.

Також, 23.03.2017 року позивач звертався до ГУ ПФУ в Харківській області із письмовою заявою із питань щодо перерахунку виходячи з показників додаткових видів грошового забезпечення, які ним були отримані за період роботи.

29.03.2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (а.с.10-11) повідомило позивачу про те, що правових підстав для перерахунку йому пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалу безперервну службу та грошові премії, не має посилаючись на те, дані випали не входять до складу грошового забезпечення, на підставі яких нараховується пенсія, із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015. у справі № 4-рп/2015.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійна надбавка, надбавка за службу, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода, індексація, заохочення та одноразова грошова допомога при звільненні відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, а тому відповідачі неправомірно відмовили у наданні довідки та перерахунку пенсії.

Здійснюючи апеляційний перегляд колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ).

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-XII від 09.04.1992 р., в редакції, що діяла на момент звільнення позивача, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до абз. 2 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Як було встановлено судами, що не заперечується сторонами у справі, що пенсія позивачу призначена на підставі подання УСБУ в Харківськійц області, відповідно до грошового атестату, довідки про грошове забезпечення для обчислення пенсії.

До складу грошового забезпечення не увійшли додаткові показники виду грошового забезпечення для обчислення пенсії, не вказані такі спірні виплати як пенсійна надбавка, надбавка за службу, премія, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода, винагорода за безперервну службу, індексація, заохочення та одноразова грошова допомога при звільненні.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 р.

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

З аналізу ч. 3 ст. 43 Закону №2262 у взаємозв'язку з ч. 2 ст. 9 Законом №2011 вбачається, що пенсія обчислюються з розміру грошового забезпечення. Склад грошового забезпечення визначається ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки до складу грошового забезпечення входять одноразові види грошового забезпечення, то до грошового забезпечення з якого обчислюється пенсія мають входити також одноразові види грошового забезпечення.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 7 листопада 2007 року № 1294 ( далі по тексту - Постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови). Вищевказаною постановою передбачено надання військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціальної-побутових питань при щорічній основній відпустці.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців служби безпеки України (щомісячних та одноразових, додаток до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1.1.2. Наказу Міністерства фінансів України № 333 від 12.03.2012 "Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету"заохочення за бюджетною класифікацією також відноситься до грошового забезпечення військовослужбовців.

Пенсійна надбавка, надбавка за службу та премія передбачені безпосередньо ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ.

Одноразова грошова винагорода за тривалу безперервну службу визначена додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення", згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що пенсійна надбавка, надбавка за службу, премія, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова винагорода, винагорода за безперервну службу, індексація, заохочення та одноразова грошова допомога при звільненні, за умови якщо з них сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.03.2015 року у справі №21-70а15.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів погоджується із висновком суду про протиправність дій управління служби безпеки України в Харківській області щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, спірних виплат та відмови головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в перерахунку пенсії з урахуванням таких виплат.

Колегія суддів зазначає, що позивач реалізував своє право на отримання відповідних даних щодо показників грошового забезпечення шляхом звернення до УСБУ України, на що була отримана безпідставна відмова у видачі таких показників. Право на отримання таких даних у вигляді довідки, що стосується цієї особи та її використання, є прямою гарантією встановленою Конституцією України (стаття 34). Обмеження щодо видачі таких даних безпосередньо позивачу, є протиправним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що жодним нормативного-правовим актом не передбачено та не надано УСБУ України в Харківський області визначати наявність у позивача, або відсутність права на перерахунок пенсії, це перебуває за межами компетенції та функцій наданих цьому органу. Вирішувати питання та проводити перерахунок пенсії або ні, це прериготива саме пенсійного фонду, ані ж ні як служби безпеки.

Так само, позивач і реалізував своє право на звернення до пенсійного фонду з питання можливості проведення перерахунку пенсії, в той же час, Відповідачем була вислове чітка та однозначна позиція щодо відсутності будь-яких підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії за спірними показниками додаткового виду грошового забезпечення. Така позиція підтримувалась в суді першої та апеляційної інстанції. Зазначені обставини вказують на протиправність та помилковість висновків пенсійного органу, які мають вплив на право позивача на належне пенсійне забезпечення та належний захист від протиправного впливу з боку цього органу.

Крім того, відповідно до "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 3-7 від 30.01.2007 (далі Порядок № 3-1) призначення (перерахунок) пенсій органами пенсійного фонду України здійснюється на підставі документів, які надаються уповноваженими структурними підрозділами силових міністерств та відомств, на які покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії документів.

Так, згідно з пунктом 1.1.2. Методичних рекомендацій оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій військовослужбовцям Служби безпеки України, які звільняються зі служби, та членам їх сімей, затверджених наказом Служби безпеки України від 03.04.2007 № 263, зокрема, з навчальних та інших закладів, розташованих територіально відповідно в межах адміністративного розподілу покладено на регіональні органи СБУ.

Таким чином, оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії позивачу є обов'язком регіонального органу СБУ - Управління Служби безпеки України в Харківській області.

Пункт 12 Порядку № 3-1 зобов'язує уповноважений структурний підрозділ (УСБУ в Харківській області) у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформити всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомити з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направити до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Аналогічну вимогу містить і пункт 4.1.1. Методичних рекомендацій, що також зобов'язує співробітників фінансового підрозділу УСБУ в Харківській області у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії скласти подання про призначення пенсії (додаток 2 до наказу СБУ від 03 квітня 2007 № 263), ознайомити з ним позивача, і направити необхідні для призначення пенсії документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Також слід зазначити, що п. 3 Наказу 263 від 03.04.2007 покладає обов'язок щодо складання, зокрема, довідок про додаткові види грошового забезпечення (додаток 8 до наказу) на фінансово-економічну службу та фінансові підрозділи відповідних органів СБУ.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання управління Служби безпеки України в Харківській області щодо обов'язку Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ НЮУ ім. Я. Мудрого складати довідки про додаткові види грошового забезпечення, оскільки такі доводи суперечать вищенаведеним положенням Порядку № 3-1 та Наказу Служби безпеки України від 03.04.2007 № 263.

Доводи апелянта, що суд безпідставно посилався на зазначений Наказ №263, як на такий, що не був досліджений судом, є безпідставними. На вимогу суду апеляційної інстанції, був наданий зазначений Наказ №263 від 03.04.2007 року. При його вивчені, висновки суду першої інстанції узгоджуються із змістом цього Наказу №263, а тому не може бути скасоване судове рішення з цих підстав та відмовлено у задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта головного управління Пенсійного фонду України та погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність посилань відповідача на рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2015 від 13.05.2015, оскільки вказаним рішенням надано офіційне тлумачення положень ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, що стосується порядку перерахунку пенсій в зв'язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством після звільнення з військової служби, а не видів грошового забезпечення, з яких має бути визначений розмір пенсії. Предметом спору у справі, що розглядається, є перерахунок пенсії у зв'язку з неправильним обчисленням пенсії при її призначенні. З огляду на вищезазначене, спірні правовідносини є відмінними від тих, яким надано офіційне тлумачення рішенням Конституційного Суду України у справі № 4-рп/2015.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянтів в частині того, що з одноразової грошової допомоги при звільненні не було сплачено внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача не вбачається, що з грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється пенсія мають бути стягнені внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI було внесено зміни до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ та встановлено, що пенсії призначаються з грошового забезпечення, з якого були сплачені внески на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Зміни в законодавстві щодо порядку визначення грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія в частині сплати страхових внесків були запроваджені лише в 2011 році, відтак враховуючи дію законів у часі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неможливості застосування до спірних правовідносин приписів закону про сплату страхових внесків з грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачі не навели достатніх та належних доказів, що свідчили про правомірність їх дій.

Питання щодо встановлення судового контролю. Вирішене у відповідності до вимог ч.1 ст.267 КАС України.

Щодо доводів апелянта стосовно невірного вирішення питання стосовно визначення судових витрат, колегія суддів вважає такі доводи безпідставними.

Як зазначено судом першої інстанції, Позивачем заявлений позов немайнового характеру, за який підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 640 грн., а оскільки вимог було заявлено дві, то відповідно позивачем було сплачено 1280 грн., які підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання щодо розподілу судових витрат при прийнятті судового рішення не є самостійною позовною вимогою, а тому додатково вимагати при прийнятті рішення стягнення судових витрат, не потребує.

Щодо правильності визначення розміру судових витрат колегія суддів вважає, що суд правильно вирішив це питання, не зважаючи на часткове задоволенні вимог.

Так, положеннями ст..94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1).

Ч.2. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

3. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з заявлених вимог та у задоволенні яких фактично відмовлено, то позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії з 25.04.2014 року по 26.12.2016 року залишено без розгляду. Тобто, фактично вирішене питання щодо частини вимог немайнового характеру у строковому його задоволенні, а не його суті. Інший часовий проміжок часу (період) за який підлягає захисту порушене право позивача, залишився. В той же час, як вбачається з іншої частини позовних вимог, що складали суть вимог не майнового характеру, то вони задоволені на користь позивача. Тобто, суд не припустився порушень та прийняв в цій частині рішення у відповідності до вимог КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта та надані документи, не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року по справі № 644/3904/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 09 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.