Справа № 539/1002/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р. Справа № 539/1002/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.07.2017р. по справі № 539/1002/17

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії та рішення Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 27.03.2017 р. №581/03-10 щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до довідки прокуратури Полтавської області від 12.12.2016 р. №18-759/вих 16, виданої згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів";

- зобов'язати Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок і виплату пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, яка була чинна на час призначення пенсії - станом на 11.10.2002 р.), у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Полтавської області від 12.12.2016 р. №18-759/вих16, без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування, пенсійної системи", з урахуванням раніше виплачених коштів.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.07.2017 р. позов задоволено частково.

Рішення Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.03.2017 р. № 93 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії визнано неправомірним та скасовано.

Зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок з 01.01.2016 р. раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" в редакції від 11.05.2007 р., яка діяла на момент призначення пенсії, згідно з довідкою прокуратури Полтавської області від 12.12.2016 р. № 18-759/вих16, встановивши новий розмір пенсії з розрахунку 90 % від середнього заробітку у розмірі 11 501 грн. 66 коп. без обмеження граничного розміру та виплатити різницю в розмірі пенсії, з урахуванням раніше сплачених сум пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1, посилаючись на законність та обгрунтованість постанови суду першої інстанції, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін. Крім того, позивач просить апеляційний розгляд справи провести за його відсутності.

Сторони про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 03.10.2017 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 11.10.2002 р. призначено пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90 % від розміру місячної заробітної плати, яку він отримував за посадою на день звільнення.

ОСОБА_1 01.11.2003 р. звільнений з посади заступника Лубенського міжрайонного прокурора за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", що підтверджується записами в трудовій книжці.

На час виникнення спірних правовідносин позивач перебуває на обліку в Лубенському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області.

Із матеріалів справи вбачається, що за наслідками розгляду заяви позивача від 21.03.2017 р. про проведення перерахунку пенсії, Лубенське об'єднане управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області прийняло рішення від 21.03.2017 р. №93, яким відмовило в проведенні перерахунку пенсії з більшої заробітної плати у зв'язку з тим, що з 01.06.2015 р. пенсії в порядку та на умовах визначених вищезазначеним Законом не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються та відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VІІ відсутнє право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні законні підстави для перерахунку пенсії позивача згідно з наданою довідкою про заробітну плату від 12.12.2016 року № 18-759/вих16, виданою прокуратурою Полтавської області, виходячи з розміру 90% від суми місячного заробітку.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

За частиною першою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ) (в редакції цього Закону, яка діяла станом на дату призначення позивачу пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорів були передбачені частинами тринадцятою і вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Під час розгляду справи встановлено, що пенсію позивачу призначено з 2002 року. Станом на дату призначення пенсії положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ передбачали, можливість її перерахунку, зокрема, у зв'язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

Проте станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії (21 березня 2017 року) правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Так, з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIII (крім положень, зокрема, пункту 15 розділу І цього Закону (стосуються внесення змін до статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру"), які набрали чинності з 25 квітня 2015 року) частину п'ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ замінено чотирма частинами в новій редакції (п'ятнадцятою-вісімнадцятою). Зокрема, частина п'ятнадцята (в новій редакції цієї статті) серед іншого передбачає, що "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

З 1 січня 2015 року частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено в новій редакції (згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"), відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213-VIII (набрав чинності з 1 квітня 2015 року) передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Крім того, з 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII (за винятком окремих його положень) (далі - Закон № 1697-VII), який також містить положення щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури (стаття 86).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Закону № 1697-VII з набранням чинності цим Законом таким, що втратив чинність, зокрема, є Закон № 1789-ХІІ, крім <…> частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 <…>.

Норми щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 1798-ХІІ, містились у частинах тринадцятій, вісімнадцятій статті 50-1 цього Закону, відтак з набранням чинності Законом № 1697-VII ці положення статті 50-1 втратили чинність.

Що стосується правового регулювання перерахунку пенсії за Законом № 1697-VII, то згідно з частиною тринадцятою статті 86 цього Закону пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII (в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) втратили чинність згідно з Законом № 1697-VII. Натомість визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом № 1697-VI віднесено до відання Кабінету Міністрів України, який мав би ці правовідносини врегулювати.

За відсутності урядової постанови щодо умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а в подальшому - частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VII) в Управління ПФУ немає правового механізму для перерахунку.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що за відсутності нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати) працівників прокуратури підстав для такого перерахунку немає. Тому відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з підстав, про які зазначено вище, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Лубенського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області від 21.03.2017 р. №93 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку призначеної пенсії відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 12.12.2016 р. №18-759/вих16 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому оскаржувана постанова через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставною для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати по справі не підлягають розподілу в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.07.2017р. по справі № 539/1002/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.
Судді Русанова В.Б. Бартош Н.С.
Повний текст постанови виготовлений 09.10.2017 р.