Справа № 234/11738/17
Суддя: Чернобай А. О.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/414/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Чернобай А.О.,

при секретарі Науменко А.Е.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

07.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтував тим, що 06.08.2017 року відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. У постанові зазначено, що 06.08.2017 року позивач у м. Краматорську по вул. Сіверська біля б. 50 керував автомобілем ВАЗ 21074, державний номер НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України. Вважає цю постанову незаконною і просить її скасувати, оскільки позивач взагалі не керував транспортним засобом в той день керував транспортним засобом його знайомий ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пішли по своїм справам, позивач сидів в автомобілі та чекав ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щоб останні відвезли позивача додому. В цей час до позивача підійшли працівники поліції та склали відносно позивача постанову. Позивач повідомляв поліцію про те, що не керував транспортним засобом. На підставі вищевказаного просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення АР № 718361 від 06.08.2017 року.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та просив позов задовольнити у повному обсязі, додатково суду пояснивши, що він не порушував вимог ПДР України. Він 06.08.2017 року не керував транспортним засобом. Автомобіль ВАЗ 21074, державний номер НОМЕР_1, належить йому. Але в той день він не керував автомобілем. Його автомобіль був припаркований біля магазину «Кулиничи», який просто стояв. Приблизно о 11 год. 30 хв. до нього підїхав екіпаж патрульної поліції і склали відносно нього постанову по ст.. 121 ч. 5 ПДР України. Свідків того, що він був зупинений поліцейськими не було. В той день він вживав алкогольні напої, тому чекав своїх знайомив, які повинні були його відвезти додому.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що вона 06.08.2017 року зранку прийшла на роботу до магазину «Кулинич». Десь приблизно з 8.00 годин до 9.00 годин підїхав автомобіль червоного кольору ВАЗ 21074. Хто керував зазначеним автомобілем вона не бачила. Даний автомобіль стояв і не рухався. Вона не бачила, щоб зазначений автомобіль рухався та хто керував цим автомобілем. Але наполягає і підтверджує, що автомобіль стояв там зранку та був припаркованим.

Відповідач інспектор роти № 3 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, згідно яких вбачається, що під час патрулювання 06.08.2017 року йому було повідомлено про порушення ПДР, а саме: що водій, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21074, номерний знак НОМЕР_1, був не пристебнутий ременем безпеки. Прибувши на місце, перевіривши документи та встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 Вважає винесену постанову законною, оскільки вчинення адміністративного правопорушення особисто бачили поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Просив суд у позовних вимогах відмовити.

Відповідно до ст. 128 КАС України суд вважає за доцільне справу розглянути на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення позивача, свідка, проаналізувавши надані документи та докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Правовідносини по позову регулюються Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху в Україні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Судом встановлено, що 06 серпня 2017 року інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції у містах Краматорськ та Словянськ ДПП ОСОБА_2 в м. Краматорську було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 718361, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51 гривень.

З постанови від 06.08.2017 року суд вбачає, що водій ОСОБА_1 у м. Краматорську по вул. Сіверська біля б. 50, керував автомобілем ВАЗ 21074, державний номер НОМЕР_1, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України.

Стаття 121 ч. 5 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Згідно п. 2.3 в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі. Дане правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Судом встановлено, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем були дотримані перелічені вимоги КУпАП.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту постанови вбачається, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута у його присутності, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у постанові та письмовими поясненнями.

Що стосується тверджень позивача відносно відсутності складу правопорушення, то суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з'ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи навіть позивача.

Разом з цим, відповідач не зявився до суду та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт, зазначений у постанові.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відповідач у графі 8 також не зазначив які докази додаються до постанови.

Відповідачем будь-яких доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного в постанові правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно п.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Проте, всупереч вищезгаданим нормам, відповідач не представив суду жодних доказів в підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови та такі в матеріалах справи відсутні. Відтак, доводи позивача не спростовано.

Крім того, у постанові про адміністративне правопорушення позивач (порушник) ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив «не згоден».

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що позивачем були надані пояснення, згідно яких він не згоден з тим, що він скоїв правопорушення. Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові відповідача не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Із письмових заперечень відповідача вбачається, що він лише виніс постанову відносно ОСОБА_1 Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 відповідач не зупиняв. Вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 особисто відповідач не бачив.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, та той факт, що відповідачем не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги викладене, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст.3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 14, 159- 164, КАС України, ст.7, 22, 293 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову АР № 718361 від 06.08.2017 року, винесену інспектором роти № 3 УПП в м. Краматорську та Слов'янську ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 51 грн., скасувати.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її проголошення на підставі Рішення Конституційного суду України від 08 квітня 2015 року №3-рп/2015.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:

Постанову ухвалено в нарадчій кімнаті та надруковано в одному примірнику.

Суддя: