Справа № 125/1510/17
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2017 року м.Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.,

при секретарі Білик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи - інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Вінниці Яремчука Антона Вікторовича та інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Вінниці Савчука Олексія Івановича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач вказав, що згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 380911 від 06.07.2017 його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху 06.07.2017 року у Літинському районі Вінницької області, с.Баргинівці під час керування автомобілем OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1, а саме за те, що керував транспортним засобом у темну пору доби без увімкненої лівої фари в режимі ближнього світла.

Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 380910 від 06.07.2017 його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху 06.07.2017 у Літинському районі Вінницької області, с. Багринівці під час керування автомобілем OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1 без полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів.

Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 656566 від 06.07.2017 його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме 06.07.2017 року у Літинському районі Вінницької області, с.Баргинівці під час керування автомобілем OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1, який не пройшов обов'язковий технічний контроль.

Про існування постанов позивач ОСОБА_1 дізнався через поштове повідомлення, яке отримане ним 10.08.2017 року, про що свідчить лист Центрального відділення поштового зв'язку м. Бар. Вважаючи, що притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним та незаконним, просив суд скасувати постанови в справах про адміністративні правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що відповідачі відмовилися допитати свідка, який їхав з ним, не забезпечили адвоката. Розгляд справи не проводили.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що 06.07.2017 року він їхав разом з ОСОБА_1 його автомобілем. У с.Багринівці Літинського району Вінницької області їх зупинили співробітники ДАІ, які перевірили документи на право керування автомобілем та дозволили рух. Патрульні відмовили позивачу надати постанови в справах про адміністративні правопорушення для ознайомлення, позивач їх не підписував, з автомобіля не виходив. Патрульні за вимогою позивача не допитали свідка та не забезпечили його право на захист коли він вимагав адвоката.

Відповідач по справі посадова особа - інспектор роти № 4 батальйону УПП у м. Вінниці Яремчук Антон Вікторович будучи належно повідомленим про день та час розгляду справи в суді, викликався повісткою під розпис, однак, у судове засідання жодного разу не з'явився без поважної причини, не повідомив про причини свої неявки. За даних обставин суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних доказів.

Відповідач по справі посадова особа - інспектор роти №4 батальйону УПП у м. Вінниці Савчук Олексій Іванович будучи належно повідомленим про день та час розгляду справи в суді, викликався повісткою під розпис, однак, у судове засідання жодного разу не з'явився без поважної причини, не повідомив про причини свої неявки. За даних обставин суд не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов з наступного.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 380911 від 06.07.2017 вбачається, що 06.07.2017 року о 22.год.25 хв. у Літинському районі Вінницької області, с. Багринівці позивач керував транспортним засобом OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1, у темну пору доби без увімкненої лівої фари в режимі ближнього світла. Його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КУпАП.

Однак із вказаною постановою він теж не погоджується, вважає її не законною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертає увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Необхідно неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В порушення зазначених вимог відповідач спрощено підійшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з'ясувавши всіх обставин, перелічених у статтях 247 і 280 КпАП.

Справа про адміністративне правопорушення була розглянута відповідачем у відсутності позивача без підготовки до розгляду та без вирішення питань, які наведені в ст. 278 КУАП, зокрема без допиту свідка ОСОБА_4, який був присутнім в автомобілі позивача, без наведення доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, не навів мотиви відхилення доказів правопорушника, без забезпечення права на правову допомогу.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує як доказ показання позивача про дотримання ним ПДР України під час керування автомобілем, зокрема те, що під час руху автомобіля була увімкнена ліва фара в режимі ближнього світла.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного суду України від 26.05.2015 р. у справі №5-рп/2015 складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у ст. ст. 258, 276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане у ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу, проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Таким чином, постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. У даному випадку, за адресою, де розташоване Управління патрульної поліції у м. Вінниці.

Проте, інспектор роти №4 батальйону УПП у м.Вінниці ДПП Яремчук Антон Вікторович положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Фактично, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування усіх обставин відповідної справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. З боку відповідача суду не надано доказів на спростування тих обставин, які викладені в позовній заяві. Отже, вказані позивачем в позовній заяві порушення відповідачем норм чинного законодавства залишаються не спростованими в судовому засіданні.

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Зокрема відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, необґрунтовано відмовив позивачу допитати свідка та залучити до участі у справі адвоката для захисту прав правопорушника, що передувало розгляду справи.

Тобто, посадова особа інспектор взводу не забезпечив під час розгляду справи про адміністративне правопорушення право позивача ОСОБА_1 користуватися юридичною допомогою адвоката, яке передбачене ст.268 КУАП.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, постанова серії АР № 380911 від 06.07.2017 р. не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, на підставі яких поліцейським інспектором роти №4 батальйону УПП у м.Вінниці ДПП Яремчуком Антоном Вікторовичем зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Інспектором роти № 4 батальйону УПП у м.Вінниці Яремчуком Антоном Вікторовичем проігноровано вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, суд констатує факт неухильного дотримання позивачем Правил дорожнього руху при керуванні автомобілем та визнає не доведеним факт протиправної винної його поведінки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КпАП України, а постанову по справі про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам адміністративного законодавства.

Також, згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 380910 від 06.07.2017, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме 06.07.2017 року у Літинському районі Вінницької області, с.Багринівці під час керування автомобілем OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1, а саме за те, що керував транспортним засобом при цьому не мав полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів.

Як наслідок, інспектор роти №4 батальйону УПП у м. Вінниці лейтенант поліції Яремчук Антон Вікторович виніс постанову серії АР № 380910 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КпАП України і накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень.

Оскаржувані постанови позивачу для ознайомлення надано не було, а отримано поштою 10.08.2017 року про що свідчить лист Центрального відділення поштового зв'язку м.Бар .

Однак із вказаною постановою він теж не погоджується, вважає її не законною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, законодавець чітко розділив умови пред'явлення для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс.

Обов'язок водія показати страховий поліс, виникає тільки у випадках передбачених законодавством, і ці випадки відрізняються від тих, які виникають при обов'язку пред'явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Ці випадки, про які йдеться в Законі «Про дорожній рух» описані в Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав , а саме в п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" лише у випадку складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, Законом України визначений чіткий перелік випадків, коли інспектор поліції має право вимагати, а водій зобов'язаний надати страховий поліс. У будь-яких інших випадках, вимога працівника міліції пред'явити для перевірки страховий поліс про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незаконна.

В даному випадку поліцією у відношенні до позивача не складався ні протокол щодо порушень правил дорожнього руху ні оформлювалися матеріали дорожньо-транспортних пригод.

Тобто, враховуючи вимоги п. 21.2 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у інспектора поліції в даному випадку відсутні повноваження здійснювати контроль за наявністю полісів (договорів) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому відсутні підстави для прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 656566 від 06.07.2017 року його притягнуто відповідачем до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме 06.07.2017 року у Літинському районі Вінницької області, с.Багринівці під час керування автомобілем OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1, який не пройшов обов'язковий технічний контроль.

Згідно даної постанови 06.07.2017 року 0 22 .год. 25 хв. у Літинському районі Віницької області, с. Багринівці позивач керував транспортним засобом OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1, (малотоннажний категорії В), який не пройшов ОТК, чим порушив п.3.1.3 б ПДР.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП є незаконним та необгрунтованим, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» № 3565 -17 від 05.07.2011 р., було скасовано обов'язковий технічних огляд транспортних засобів, за виключенням транспортних засобів, які підлягають обов'язковому технічному контролю та статті 35 Закону України «Про Дорожній рух» та просить скасувати зазначену постанову.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» №3565 -17 від 05.07.2011 року, який набрав чинності 14 серпня 2011 року було скасовано обов'язковий технічних огляд транспортних засобів, за виключенням транспортних засобів, які підлягають обов'язковому технічному контролю.

Згідно п. п. «б» п. 31.1 розділу 31 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно статті 35 Закону України «Про Дорожній рух» обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Згідно Державного стандарту України ДСТУ 3649-97 «Засоби транспортні дорожні» транспортні засоби вагою до 3500 кг і кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, не більше восьми відносяться лише до категорії «В», тобто до легкових автомобілів.

Згідно ПДР, які у відповідності з Законом «Про Дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху по всій території України, в пункті 31.4.1 присутня класифікація транспортних засобів по типам:

1. Легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення вантажів

2. Автобуси

3. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 12 т включно

4. Вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою понад 12 т

5. Автопоїзди, тягачами яких є легкові автомобілі та їхні модифікації для перевезення

вантажу.

6. Автопоїзди, тягачами яких є вантажні автомобілі.

Таким чином його транспортний засіб, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію важить 2515 кілограмів і кількістю місць для сидіння, що не перевищує більше ніж 8. не враховуючи місця водія, є - легковим автомобілем. Даний транспортний засіб не використовується для роботи в якості таксі або для перевезення вантажу з метою отримання прибутку, у зв'язку з чим не підлягає обов'язковому технічному контролю.

Крім того Лист від 16.01.2012 p. № 4/14-К-23 Управління Державтоінспекції МВС України роз'яснює, що автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев'яти, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки є легковим та відповідно до ст. 35 Закону України «Про Дорожній рух» обов'язковому технічному контролю не підлягає ( крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку).

Таким чином, автомобіль позивача не підпадає під категорію автомобілів, що підлягають обов'язковому технічному контролю, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 656566 від 06.07.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення, не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 122, 251, 258, 268, 278, 280 КпАП України, ст.ст. 9, 11, 71, 102, 122, 159, 160, 162, 163 КАС України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", Правилами дорожнього руху України, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинною та скасувати постанову посадової особи - інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Вінниці Яремчука Антона Вікторовича про адміністративне правопорушення серії АР № 380911 від 06.07.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Визнати нечинною та скасувати постанову посадової особи - інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Вінниці Яремчука Антона Вікторовича про адміністративне правопорушення серії АР № 380910 від 06.07.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Визнати нечинною та скасувати постанову посадової особи - інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Вінниці Савчука Олексія Івановича про адміністративне правопорушення серії АР № 656566 від 06.07.2017 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: