Справа № 808/1823/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року о/об 17 год. 11 хв.Справа № 808/1823/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати складений головним спеціалістом Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_2 розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу від 07 квітня 2017 року, що є додатком до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0002999 від 07 квітня 2017 року, за яким ОСОБА_1 зобов'язаний сплати 437,40 євро.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що уповноваженими особами відповідача проведено габаритно ваговий контроль належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки RENO модель MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1, за результатами якого складено довідку про результати здійснення габаритно вагового контролю, та акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, а також виставлено розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування на суму 437,40 євро. Також вказує, що відповідач не надав можливості привести габаритно вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормами та рух транспортного засобу не обмежував, що свідчить про відсутність будь яких підстав для здійснення Відповідачем розрахунку плати. Зазначає, що при зважуванні транспортного засобу відбувся зсув електродвигунів в бік другої осі, що й призвело до зявлення показників про її перенавантаження. Також стверджує, що а ні товарно транспортною накладною ні будь якими іншими документами не підтверджено, що саме позивач здійснював перевезення електродвигунів, отже позивач не є перевізником.

Позивач у судове засідання не зявився, 10 липня 2017 року до суду надійшло клопотання, в якому просить розглянути адміністративну справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, 05 вересня 2017 року через канцелярію суду подав клопотання відповідно до якого просить суд судове засідання провести за відсутності представника відповідача в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не прибув, поважних причин неприбуття суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

До суду подані заперечення, в яких зазначає, що 07 квітня 2017 року на 263 км. а/д Харків Сімферополь, за участю посадових осіб здійснено габаритно ваговий контроль транспортного засобу. З наданих водієм ТТН складався розрахунок, оскільки транспортний засіб проїхав частину маршруту до ПГВК без відповідного дозволу та після проходження ПГВК продовжив рух за маршрутом без плати за проїзд. Водію транспортного засобу було запропоновано у відповідності до пунктів 23 та 24 Постанови КМУ №879 (далі Порядок №879), привести вагові параметри транспортного засобу у відповідність шляхом часткового розвантаження, перевантаження на іншій транспортний засіб або правильного розташування вантажу: після приведення вагових параметрів транспортного засобу у відповідності з установленими нормами і внесення плати за проїзд такий транспортний засіб спрямовується для здійснення повторно вагового контролю. Отже розрахунок відповідає законним вимогам та представник відповідача проти позову з огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Відповідно до графіка щоденної роботи стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю на квітень 2017 року, посадовими особами відповідача на 263 км а/д Харків - Сімферополь 07 квітня 2017 року проведено габаритно ваговий контроль вантажного автомобіля RENAULT модель MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В ході вказаної перевірки 07 квітня 2017 року складено акт № 0002999 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано таке: автомобіль RENAULT модель MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1, нормативно допустима повна маса 40 тонн, фактична 19,2 тонни; відстані між осями, метри 4; осьові навантаження нормативно-допустимі тонн: 11, 11; фактичне 6,85, 12,35.

Також в ході перевірки 07 квітня 2017 року складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю на пункті контролю розташованому на автомобільній дорозі М 18, «Харків - Сімферополь» км.263/200, в якій відображено результати вагового контролю автомобіля автомобіль RENAULT модель MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1: навантаження на осі, тонн: 1) 6,85, 2) 12,35; повна маса транспортного засобу 19,2 тонн.

За наслідками проведення габаритно-вагового контролю відповідачем складено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, відповідно до якого платник ОСОБА_1 повинен сплатити 437,40 євро плати за проїзд автодорогами транспортними засобами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Позивач не погоджується з правомірністю проведення габаритно-вагового контролю автомобіля та здійсненим розрахунком плати за проїзд.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюють Закон України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV "Про автомобільні дороги", Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух", Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт", Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування",Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) та Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (стаття 48 Закону України "Про автомобільні дороги").

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (пункт 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами (тут і далі - в редакції, на час виникнення спірних правовідносин).

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами).

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т).

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування".

За визначеннями у пункті 2 цього Порядку габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку).

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 зазначеного Порядку.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до пункту 30 Порядку плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Судом встановлено, що за результатами габаритно - вагового контролю транспортного засобу позивача встановлено, що повна маса транспортного засобу становить 19,2 тонни, навантаження на осі: 1) 6,85 тонн; 2) 12,35 тонн. Відстань перевезення - 540 км.

Враховуючи, що нормативно допустиме навантаження на одиночну вісь 11 тонн, перевищення на одиночну вісь склало 1,35 тонни (12,35 тонн - 11 тонн), а в процентному відношенні це складає розмір ставки плати за кожен кілометр відстані складає 0,27 євро.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Таким чином, розмір плати за проїзд транспортним засобом позивача становить:

(0 євро (Рзм) + 0,27 євро (Рнв) + 0 євро (Рг)) х 540 км (В) х 3 (коефіцієнт збільшення плати за проїзд) = 437,40 євро (П)

Отже, суд вважає, що розрахунок плати за проїзд є обґрунтованим та відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування".

Відповідачем надано до матеріалів справи свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/4292 чинне до 08 серпня 2017 року.

Щодо тверджень позивача, про те що, а ні товарно транспортною накладною ані

будь якими іншими документами не підтверджено, що саме позивач здійснював

перевезення електродвигунів, отже не є перевізником, який використовує у своїй господарській діяльності транспортний засіб.

Суд такі твердження вважає не обґрунтованими та такими, які не знайшли законних підстав та документально не підтверджені, оскільки позивачем самостійно визнано та зазначено в адміністративному позові, що при наїзді на ваги відбувся зсув електродвигунів в бік другої осі, що й призвело до зявлення показників про її перенавантаження. Отже в даного позивачем твердження суд робить висновок, про те що саме позивач робив перевезення електродвигунів.

А також у відповідності до пунктів 23 та 24 Порядок №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Тобто суд наголошує, що позивач мав право після приведення вагових параметрів транспортного засобу у відповідність, в тому числі й здійсненні правильного розташування вантажу, здійснити повторний габаритно ваговий контроль. Однак позивач не скористався своїм правом та продовжив подальший рух з не приведеними у норму вагових параметрів транспортного засобу.

Щодо тверджень позивача, про те що рух транспортного засобу після встановленого порушення не обмежено, що свідчить про відсутність будь яких підстав для здійснення відповідачем розрахунку плати за проїзд.

Однак суд проаналізувавши норми чинного законодавства, зазначає що не вважає такі твердження обґрунтованими.

Відповідно до пунктів 16, 18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затверджено наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207, працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини 1 статті 265-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже посадовим особам Укртрансбезпеки не надано права для обмежування руху транспортного засобу, а також не мають повноважень складання протоколів за частиною 1 статті 265-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення про затримання транспортного засобу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, суд прийшов до висновку, що при визначенні плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 437,40 євро, відповідно до розрахунку від 07 квітня 2017 року, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов