Справа № 152/235/17
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 152/235/17

Головуючий у 1-й інстанції: Славінська Н.Л.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

05 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

Позивача: ОСОБА_2

Представника позивача: ОСОБА_3

Представника відповідача: Гриньової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у лютому 2017 року звернувся до суду з позовною заявою до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.06.2017 року позовну заяву задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити.

Позивач та його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю -доповідача, пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.02.2016 року ОСОБА_2 перебуває на пенсійному обліку в Шаргородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області, як пенсіонер за віком. Його трудовий стаж становить понад 42 роки.

Проте, при призначенні пенсії та при її перерахунку в травні 2016 року позивачу не зараховано частину заробітної плати, у формі доплати та премій, що виплачувалась йому у радгоспі ім. 2-ї п'ятирічки с. Федорівка Шаргородського району Вінницької області.

На неодноразові звернення ОСОБА_2 до відповідача з цього приводу, йому було зараховано до заробітку премію за травень 1988 року, тоді як заробітну плату в сумі 0,01721 грн. за квітень 1986 року, 0,02090 грн. за грудень 1986 року, 0,01578 грн. за червень 1987 року, 0,01211 грн. за грудень 1988 року, 0,01240 грн. за квітень 1989 року та 0,01749 грн. за грудень 1990 року, нараховану та виплачену в радгоспі ім.2-ї п'ятирічки с.Федорівка, при призначенні та перерахунку пенсії для розрахунку середньої заробітної плати не зараховано.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.06.2017 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправними дії Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, які полягають у не включенні ОСОБА_2 заробітної плати, нарахованої та виплаченої йому в радгоспі ім. 2-ї п'ятирічки с. Федорівка Шаргородського району Вінницької області в сумі 0,01721 грн. за квітень 1986 року, 0,02090 грн. за грудень 1986 року, 0,01578 грн. за червень 1987 року, 0,01211 грн. за грудень 1988 року, 0,01240 грн. за квітень 1989 року та 0,01749 грн. за грудень 1990 року. Зобов'язано Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, починаючи з 01.12.2016 року, враховуючи для розрахунку середньої заробітної плати при перерахунку пенсії заробітну плату в сумі 0,01721 грн. за квітень 1986 року, 0,02090 грн. за грудень 1986 року, 0,01578 грн. за червень 1987 року, 0,01211 грн. за грудень 1988 року, 0,01240 грн. за квітень 1989 року та 0,01749 грн. за грудень 1990 року. Судові витрати, понесені позивачем стягнуто з бюджетних асигнувань Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області. В решті позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). У заробіток для обчислення пенсії працівникам сільського господарства, в тому числі держгоспів та радгоспів, включається оплата в усіх її видах за роботу в громадському господарстві колгоспу, що встановлено ст.66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, що встановлено ст.56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Страховий стаж, у відповідності до ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», це - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з трудової книжки та довідок про заробітну плату, з 1983 року ОСОБА_2 працював у радгоспі ім. 2-ї п'ятирічки та його правонаступниках - держгоспі «Федорівський», СВАТ «Федорівський», ПрАТ «Федорівське» с. Федорівка Шаргородського району Вінницької області. Так, з 1983 по 1984 рік він працював агрономом-садоводом, з 1984 року по 1990 рік - старшим агрономом-садоводом, та відносився до спеціалістів, заробітна плата яким у 1987-1991 роках визначалась, серед іншого, постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 20.03.1986 року «Про удосконалення економічного механізму господарювання в агропромисловому комплексі країни», постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 17.09.1986 року «Про удосконалення організації заробітної плати і введення нових тарифних ставок і посадових окладів працівників виробничих галузей господарства», згідно з якими, формування заробітної плати проводилось таким чином, що керівникам і спеціалістам протягом року проводилось авансування заробітної плати в розмірі 80 відсотків від окладу, з наступними перерахунками, доплатами і преміями за кінцевими результатами господарювання за рік, або за певну продукцію чи показники протягом року. Нарахування та оплати доплат проводилися за попередній рік і могли відбуватися в різні періоди наступного року.

Нарахування і виплати заробітної плати за результатами роботи за рік і інші періоди, виплачені позивачу, в тому числі в сумі 0,01721 грн. за квітень 1986 року, в сумі 0,02090 грн. за грудень 1986 року, в сумі 0, 01578 грн. за червень 1987 року, в сумі 0,01211 грн. за грудень 1988 року, в сумі 0,01240 грн. за квітень 1989 року та в сумі 0,01749 грн. за грудень 1990 року входили до фонду оплати праці, на які нараховувались та сплачувались внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується довідками господарства, яке не ліквідано, а має правонаступника.

Колегією суддів зазначає, що вищезазначені докази не спростовані апелянтом, в тому числі і при зустрічній перевірці, що підтверджується актом №189 від 06.12.2016 року, з якого вбачається, що в книзі обліку праці та розрахунків з робітниками і службовцями радгоспу 2-ї п'ятирічки по ОСОБА_2 за 1986 рік в окремій графі за квітень зазначена сума 0,01721 грн., в грудні - 0,02090 грн.; за 1987 рік за червень зазначена сума 0,01578 грн.; за 1988 рік за травень зазначена сума 0,01203 грн., за грудень - 0,01211 грн.; за 1989 рік за квітень зазначена сума 0,01749 грн.; за 1990 рік в грудні зазначена сума 0,01749 грн. (а.с.60-62).

Згідно «Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що в період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць», до сум заробітку (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються всі види оплати праці, з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», при цьому, без обмеження розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум коефіцієнтом 5,6.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у неврахуванні при перерахунку пенсії позивачу доплат до заробітної плати за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, за квітень та грудень 1986 року, за червень 1987 року, за грудень 1988 року, за квітень 1989 року, за грудень 1990 року при розрахунку середньої заробітної плати.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

До витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу, що передбачено п.1 ч.3 ст.87 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 87 КАС України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню відповідачем за рахунок його бюджетних асигнувань.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Шаргородського районного суду Вінницької області від 07 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 жовтня 2017 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.