Справа № 280/773/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Київ К/800/24379/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

головуючого судді: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у порядку письмового розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.07.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії та рішення Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 11.05.2016 року № 908/02 щодо відмови у відновленні виплати йому пенсії; зобов'язати Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити з 01.06.2015 року виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років, яка була призначена згідно Закону України «Про прокуратуру» та виплатити недоплачену суму пенсії.

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.07.2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржені рішення, задовольнити позов.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено, ОСОБА_2 призначено пенсію з 05 січня 2009 року за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час призначення пенсії) в розмірі 90% від заробітної плати.

Проте, з 01.04.2015 року відповідач припинив виплату пенсії ОСОБА_2

26 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Коростишівського ОУПФ із заявою про відновлення виплати йому пенсії з 01.06.2015 року.

Листом від 11.05.2016 року за вих. № 908/02 позивачу відмовлено у відновленні виплати пенсії. В листі вказано, що з 01.04.2015 року відповідачем виплата пенсії була припинена згідно пункту 1 та пункту 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015 року. На 2016 рік норма щодо невиплати пенсій даним особам була продовжена Законом України № 911- VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». З аналізу положень Закону № 213-VIII та № 911- VIII слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Згідно пункту 1 Розділу І Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" частину п'ятнадцяту статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793 із наступними змінами) замінено чотирма частинами такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Обмеження щодо тимчасового припинення виплати працюючим пенсіонерам у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, встановлені у ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 року "Про прокуратуру", а також у ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлені для осіб, які продовжують працювати на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів". Як встановлено, позивач у 2015-2016 роках продовжував працювати на посаді прокурора.

Таким чином, обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що встановлені у ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" поширювали свою дію на позивача.

При цьому, згідно пункту 22 Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" абзаци другий і третій частини першої статті 47 викладено у новій редакції та встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються". Аналогічні положення внесено згідно пункту 29 вказаного Закону до ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII "Про Прокуратуру".

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що у ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції згідно підпункту 2 пункту 12 Розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (на період з 01.04.2015 року до 31.12.2015 року) та в редакції згідно пункту 22 Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (на період з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року) встановлено обмеження щодо тимчасового припинення виплати призначених пенсій працюючим пенсіонерам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Оскільки позивач у період 2015-2016 років працював на посаді прокурора та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", відмова у задоволенні заяви позивача відповідає ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакціях згідно із змінами, внесеними відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII та Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 05.07.2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених статтями 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:

З оригіналом згідно

Помічник судді А.В. Савченко