Справа № 813/3209/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року справа № 813/3209/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю представника позивача Хопяка В.З., представника відповідача Чубак Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляторна компанія" до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська ізоляторна компанія" до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з вимогою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 11.06.2015 року про зменшення розміру бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 17447 та 8724 грн штрафні санкції в лютому 2015 року; № від 11.06.2015 року про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 57370 грн за лютий 2015 року.

Під час судового розгляду суд згідно ст.55 КАС України допустив процесуальну заміну відповідача Державну податкову інспекцію у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на Галицьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за рахунок платника у банку за лютий 2015 року. За результатами перевірки складено Акт від 18.05.2015 року №966/13-04-15-01-09/30823262 на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення №, № від 11.06.2015 року. Вважає суми нараховані відповідно до податкових повідомлень-рішень безпідставним, оскільки ТзОВ "Львівська ізоляторна компанія" включило суми ПДВ до складу податкового кредиту у тому періоді, в якому були отримані податкові накладні, оскільки включення таких даних без наявності податкових накладних було б безпідставним.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила, зазначила, що позивачем подано податкову декларацію за лютий 2015 року та заявлено суму бюджетного відшкодування 1 785 368 грн, за результатами звірки даних з первинними документами, які підтверджують факт оплати товарів, робіт,послуг сплаченими митними органами встановлено, що позивачем подано документи, а саме платіжні документи на загальну суму 1 710 571 грн по податкових накладних, які виписані в січні 2015 року. У зв'язку з цим винесено податкове повідомлення-рішення , яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні на загальну суму 57 370 грн. Додатково зазначила, що за результатами камеральної перевірки за січень 2015 року, зменшено розмір бюджетного відшкодування на суму 17 447 грн, тому представник відповідача вважає, що оскільки позивачем не було представлено первинні документи в повному обсягу на загальну суму 1 785 368 грн, винесені податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

ДПІ у Галицькому районі проведено документальну позапланову перевірку ТОВ "Львівська ізоляторна компанія" з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року.

За результатами перевірки ДПІ у Галицькому районі складено Акт від 18.05.2015 року №966/13-04-15-01-09/30823262 . В акті зафіксовано порушення:

- п.200.4 ст.200 ПКУ, в результаті чого ТОВ "Львівська ізоляторна компанія" завищено суму бюджетного відшкодування за період лютий 2015 року в сумі 17 447 грн;

- п.200.4 ст.200 ПКУ, в результаті чого ТОВ "Львівська ізоляторна компанія" відмовлено у бюджетному відшкодуванні за період лютий 2015 року в сумі 57370 грн.

На підставі складеного за результатами перевірки акта, відповідачем 11.06.2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 17 447 грн; №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 57370 грн.

Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомлення-рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Як встановлено з матеріалів справи, податковим органом була проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2015 року згідно податкової декларації з податку на додану вартість від 20.02.2015 року № та встановлено порушення товариством п.198.3, п.198.6 ст. 198 ПКУ, чим позивачем завищено податковий кредит з податку на додану вартість за січень 2015 року в сумі 204636 грн.

Податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2015 року про зменшення ТОВ "Львівська ізоляторна компанія" розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року на суму 204636 грн.

Позивач оскаржив вищезазначене податкове повідомлення-рішення до суду, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 р залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідно до п.п.14.1.18, п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V ПКУ.

Відповідно до п.200.1-п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а)бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом встановлено, що ТОВ "Львівська ізоляторна компанія" подала до відповідача податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року (податкова декларація з податку на додану вартість вх. від 19.03.2015 року №) та додатками: від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, відображене у рядку 19 податкової декларації, складає 1261410 грн; сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку відображена у рядку 30 декларації, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди, а саме : січень 2015 року, складає 1785368 грн.

Податковим органом проведено звірку даних з первинними документами позивача, які підтверджують факт оплати товарів, робіт,послуг сплаченими постачальникам та митним органам, а саме платіжні документи на загальну суму 1 710 550,96 грн по податкових накладних, які виписані в січні 2015 року.

З врахуванням результатів камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість згідно поданої ТОВ "Львівська ізоляторна компанія" податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року (акт 12.03.2015 року №612/217/13-04-15-01-09/30823262) та відповідно до п.200.4 ст.200 ПКУ встановлено завищення позивачем заявленої суми бюджетного відшкодування за період лютий 2015 року в сумі 17 447 грн та відповідно завищено залишок суми від'ємного значення декларації за лютий 2015 року в сумі 187189 грн (з врахуванням податкового повідомлення-рішення за січень 2015 року на суму 204636 грн).

Відповідно до результатів камеральної перевірки за січень 2015 року, від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаний період складає 1767921 грн.

Згідно акту перевірки , позивачем представлено до перевірки платіжні документи , про оплату суми ПДВ, яка задекларована до відшкодування за лютий 2015 року в сумі 1 710 551 грн по податкових накладних виписаних у січні 2015 року, а сума бюджетного відшкодування зазначена в декларації становить 1785368 грн.

В судовому засіданні встановлено що позивачем не надано всіх первинних документів під час перевірки на суму бюджетного відшкодування 1785368 грн, так і на вимогу суду.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Гулкевич І.З.