Справа № 805/2073/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року справа №805/2073/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар Куленко О.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_4, довіреність № 20/11/16 від 20.11.2016 року,

представника відповідача ОСОБА_5, довіреність № 9899/10/05-99-10.02 від 16.06.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 805/2073/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурси» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурси» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 27 квітня 2017 року № НОМЕР_1 на суму 658 321,00 гривень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року суд задовольнив позов.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 27 квітня 2017 року № НОМЕР_1 на суму 658 321,00 гривень.

Стягнув з Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурси» судові витрати з судового збору у розмірі 9 874 (девять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 82 копійки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Зазначив, що за результатами перевірки зроблено висновок про те, що реальність здійснення операцій з постачання товарів по ланцюгу постачання не підтверджується, так як не можливо встановити:

- фактичного виконавця експедиторсько логістичних послуг, придбання яких відображено від ТОВ «Крафсофпроект»;

- фактичне місце постачання послуг від контрагентів по ланцюгу їх потсачання;

- використання послуг з назвою «експедиторсько логістичні послуги» у власній господарській діяльності ТОВ «Донвуглересурси».

Також зазначає, що Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області по ТОВ «Крафсофпроект» станом на 23.05.2016 року складені акти про неможливість проведення зустрічних звірок, у звязку з відсутністю підприємства за місцем реєстрації. Станом на дату складання акта перевірки для підтвердження реальності здійснення операцій придбання товарів, ТОВ «Донвуглересурси» не надані будь які документи (заявки, листи, листи узгодження поставок товарів/послуг від постачальників до покупців, які зазначені у спеціфікаціях до договору підряду), товарно транспортні, залізничні накладні, які оформлені за участю виконавця послуг з назвою експедиторсько логістичні послуги, тощо), які підтверджують фактичне виконання таких послуг, та також не надані первинні документи та пояснення щодо використання зазначених послуг у власній господарській діяльності. Вважає, що перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства. На думку апелянта, несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобовязань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів, покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько правових зобовязань, але і в рамках податкових правовідносин, так як в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у звязку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, проти чого заперечував представник позивача, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурси» є юридичною особою з кодом 25121804 та перебуває на податковому обліку в державній податковій інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області з 15 грудня 2014 року (том 1 а.с.21).

Державною податковою інспекцією у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурси» з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні податкових зобовязань і податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість за липень, серпень, вересень 2016 року з урахуванням виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, по взаємовідносинам з ТОВ «Крафсофпроект» за період з 01.05.2016 року по 30.09.2016 року, за результатами вказаної перевірки податковим органом було складено акт перевірки від 23.12.16 року № 445/05-10-12-02/25121804 (том 1 а.с. 20-45).

У висновку акту перевірки податковим органом встановлені, зокрема, наступні порушення: п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого було завищено податковий кредит по податкових накладних, виписаних ТОВ «Крафсофпроект» на загальну суму 658 321,00 гривень, у тому числі по податкових періодах: за липень 2016 року на 69 899,00гривень, за серпень 2016 року на 41 871,00 гривень, за вересень 2016 року на 546 551,00 гривень, в результаті чого завищено відємне значення між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту поточного звітного періоду, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, всього в сумі 658 321,00 гривень (том 1 а.с 45).

Не погодившись з викладеними в акті висновками, товариство подало скаргу від 16 лютого 2017 року № 1602/17 (том 1 а.с. 48-58).

За результатами скарги Головним управлінням ДФС у Донецькій області було складено рішення про результати розгляду скарги № 4956/10/05-99-10-01-12-1 від 06 квітня 2017 року , якою скарга задоволена частково. Скасовано податкове повідомлення рішення № 000021400 від 12 січня 2017 року. Водночас повідомлено, що скасування зазначеного податкового повідомлення рішення не спростовують порушення позивачем по суті вимог Податкового кодексу України. Державну податкову інспекцію у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області було зобовязано вчинити заходи для надіслання нового податкового повідомлення рішення (том 1 а.с. 64-72).

На підставі рішення про результати розгляду скарги № /10/05-99-10-01-12-1 від 06 квітня 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено нове, спірне податкове повідомлення рішення від 27 квітня 2017року № НОМЕР_1 на суму 658 321,00 гривень, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за липень 2016 року на 69 899,00 гривень, за серпень 2016 року на 41 871,00 гривень, за вересень 2016 року на 546 551,00 гривень (том 1 а.с. 74).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій достовірно встановлено, що між ТОВ «Донвуглересурси» (Замовник) та ТОВ «Крафсофпроект» (Підрядник) було укладено договір підряду від 22 березня 2016 року за № 2203-п, відповідно до умов якого, замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання експедиторсько логістичних послуг певної господарської операції, погодженою сторонами у відповідних специфікаціях (том 1 а.с. 76-84).

Згідно умов договору замовник зобовязаний надати підряднику необхідні для якісного та своєчасного виконання робіт вихідні дані, відомості, документи. Підрядник зобовязаний якісно виконати та здати всі роботи в обсягах та у строки, що передбачені умовами договору. Замовник повинен прийняти від підрядника виконані роботи по акту виконаних робіт, компенсувати необхідні витрати. Оплата робіт здійснюється замовником шляхом банківського переказу відповідних сум.

В підтвердження здійснення господарської операції позивачем надано:

- специфікацію № 1 від 22 березня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля камяне (Г 0-100) у кількості 30 000 тонн від ТОВ «ДТЕК ТРЕЙДІНГ» до ПрАТ 2МАКІЇВКОКС» (том 1 а.с. 85), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15012 від 31 травня 2016 року на загальну суму 2 561 155,24 гривень (том 1 а.с. 95);

- специфікацію № 2 від 22 березня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року, відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля камяне АШ (0-6) відсів у кількості 2 000 тонн від ПрАТ «ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «КРАСНОЛУЦЬКА» до ТОВ «ЕНЕРГОІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ» (том 1 а.с. 86), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15020 від 31 травня 2016 року на загальну суму 82 852,69 гривень та актом виконаних робіт № 15015 від 31 травня 2016 року на загальну суму 41 495,84 гривень (том 1 а.с. 96-97);

- специфікацію № 3 від 04 квітня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля камяне Г/ДГ (0-100) у кількості 1 500 тонн від ТОВ «ПЕРША ТРЕЙДІНГОВА КОМПАНІЯ» до ПАТ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» (том 1 а.с. 87), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15022 від 31 травня 2016 року на загальну суму 118 949,63 гривень (том 1 а.с. 98);

- специфікацію № 4 від 04 квітня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля марок АКО 25-100; АМ 13-25 та АШ 0-6 у кількості 8 000 тонн з переробки на ПрАТ «ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «КРАСНОЛУЦЬКА» до ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ КИЇВ» (том 1 а.с. 88), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15013 від 31 травня 2016 року на загальну суму 500 586,85 гривень (том 1 а.с. 99);

- специфікацію № 5 від 04 квітня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля марки АШ 0-6 у кількості 3 600 тонн з переробки на ПрАТ «ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «КРАСНОЛУЦЬКА» до ТОВ «СТИЛЬ-КЕПІТАЛ» (том 1 а.с. 89), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15014 від 31 травня 2016 року на загальну суму 224 251,86 гривень (том 1 а.с. 100);

- специфікацію № 6 від 04 квітня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля камяне АШ (0-6) відсів у кількості 2 000 тонн з переробки ПрАТ «ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «КРАСНОЛУЦЬКА» до ТОВ «ЕНЕРГОІНВЕСТ ТРЕЙДІНГ» (том 1 а.с. 90), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15021 від 31 травня 2016 року на загальну суму 108 998,58 гривень (том 1 а.с. 101);

- специфікацію № 7 від 29 квітня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання ланцюга СП-202 кл. 8 у кількості 461 метрів від ПрАТ «АРТЕМІВСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД «ВІСТЕК» до ВП «Управління Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» (том 1 а.с. 91), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15017 від 31 травня 2016 року на загальну суму 142 986,43 гривень (том 1 а.с. 102);

- специфікацію № 8 від 29 квітня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої, підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання кабельної продукції в ассортименті у кількості 1 400 метрів від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕРДЯНСЬКИЙ КАБЕЛЬНИЙ ЗАВОД» до ВП «Управління Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» (том 1 а.с. 92), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15018 від 31 травня 2016 року на загальну суму 61 672,84 гривень (том 1 а.с. 103);

- специфікацію № 9 від 10 травня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля марок АКО 25-100; АМ 13-25 та АШ 0-6 у кількості 2 000 тон з переробки на ПрАТ «ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «КРАСНОЛУЦЬКА» до ТОВ «ВЕРТИКАЛЬ КИЇВ» (том 1 а.с. 93), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15016 від 31 травня 2016 року на загальну суму 204 456,47 гривень (том 1 а.с. 104);

- специфікацію № 10 від 10 травня 2016 року до договору підряду № 2203-п від 22 березня 2016 року відповідно до якої, підрядник забезпечує експедиторсько логістичні послуги з постачання вугілля марки АШ 0-6 у кількості 2 500 тон з переробки на ПрАТ «ГОРНОЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА «КРАСНОЛУЦЬКА» до ТОВ «СТИЛЬ-КЕПІТАЛ» (том 1 а.с. 94), виконання якої підтверджується актом виконаних робіт № 15019 від 31 травня 2016 року на загальну суму 146 531,93 гривень (том 1 а.с. 105).

Розрахунки за угодою між сторонами здійснювались в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 11 липня 2016року за № 167, від 05 серпня 2016 року № 258, від 07 вересня 2016 року № 389 та платіжним дорученням від 08 грудня 2016 року № 891 відповідно до договору про уступку права вимоги від 29 листопада 2016 року за № 2911, згідно з яким первісний кредитор - ТОВ «Крафсофпроект» передав належне йому право вимоги згідно з договором № 2203-п від 22 березня 2016 року на суму 244 011,31 гривень новому кредитору ТОВ «Оункепітал» (том 1 а.с. 106-109).

Сторонами не заперечується факт наявності кредиторської заборгованості позивача перед ТОВ «Крафсофпроект» на дату розгляду справи.

Крім того, позивачем надано докази руху товару а саме: акти прийому передачі, рахунки на оплату, листи ТОВ «Крафсофпроект», акти приймання передачі вугільної продукції, рахунки, посвідчення якості, накладні, акти приймання передачі вугілля, рахунки фактура, видаткові накладні, сертифікати якості продукції, товарно транспортні накладні, (том 1 а.с. 151-250, том 2 а.с. 1-250, том 3 а.с. 1-250, том 4 а.с. 1-250, том 5 а.с. 1-130).

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобовязаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють Платника податків про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобовязання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинна на момент здійснення спірних правовідносин).

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано реєстр отриманих та виданих податкових накладних відповідно до якого ТОВ «Крафсофпроект» виписало шість податкових накладних ТОВ «Донвуглересурси» на виконання експедиторсько логістичних послуг а саме:

- податкову накладну № 15015 на суму 34 579,87 гривень;

- податкову накладну № 15018 на суму 51 394,03 гривень;

- податкову накладну № 15020 на суму 69 043,91 гривень;

- податкову накладну № 15021 на суму 90 832,15 гривень;

- податкову накладну № 15022 на суму 99 124,69 гривень;

- податкову накладну № 15017 на суму 119 155,36 гривень (том 1 а.с. 143-149).

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобовязаний нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Відповідно до вимог п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV із змінами та доповненнями (далі Закону № 996- ХІV) встановлено, що дії цього Закону № 996- ХІV поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних субєктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобовязані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Статтею 3 Закону № 996-ХІV встановлено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Згідно статті 1 Закону № 996- ХІV первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Статтею 4 Закону № 996-ХІV визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності на формою операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704 (далі Положення № 88).

Згідно з п. 2.4 ст. 2 Положення № 88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення № 88, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобовязань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Крім того, пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначений перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок (ст. 228 ЦК України): правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочин, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Відповідач не зазначив у акті перевірки та не надав суду доказів, які б з огляду на приведені вище положення Цивільного кодексу України та розяснення Пленуму Верховного Суду України свідчили про нікчемність правочину договору підряду укладеного позивачем із ТОВ «Крафсофпроект». Також, вказаний правочин не визнавався недійсним у судовому порядку.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача. Під час перевірки позивача відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом - постачальником.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобовязаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобовязаннями.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Стосовно доводів апелянта щодо не підтвердження реальності здійснення операцій постачання послуг по ланцюгу контрагентів постачальників позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до листа ВАСУ від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки відсутня інформація, яка може бути достатньою для формування доказової бази у ході проведення перевірок по ланцюгу постачання контрагентів постачальників позивача. Тобто, порушення постачальниками товару (робіт, послуг) по ланцюгу постачання, певних вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування валових витрат та податкового кредиту у випадку, якщо така залежність не визначена Податковим кодексом України.

Крім того, платник податку відповідно до норм ПК України на час здійснення господарської операції з придбання товару/послуг не зобовязаний та не має повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (послуг) у ланцюгу постачання, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь якого з контрагентів постачальників.

Таким чином, діюче податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, чи відсутності постачальника за юридичною адресою. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 805/2073/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурси» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2017 року у справі № 805/2073/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донвуглересурси» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 04 жовтня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 06 жовтня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3