Справа № 489/1185/17
Суддя: Кирильчук О. І.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №489/1185/17
Провадження №2-а/489/210/17
ПОСТАНОВА

іменем України

05 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Тарасюк І.Є., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Крупицької Анастасії Олександрівни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Крупицької А.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та скасувати винесену нею постанову серії АР№777575 від 23.02.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки в його діях правопорушення відсутнє, постанову винесено на місці скоєння правопорушення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення його процесуальних прав.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2017 року до участі у справі залучено як другого відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, представник Департаменту патрульної поліції заперечувала проти позову.

З постанови серії АР№777575 у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 23.02.2017 року ОСОБА_1 о 11 год. 00 хв. у м. Миколаєві в Інгульському районі по проспекту Богоявленському, 30, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21114», номерний знак НОМЕР_1, не подав сигнал повороту світловим покажчиком відповідного напрямку перед маневруванням, порушивши п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306(далі - Правила), водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

З наданого представником відповідача відеозапису вбачається, що автомобіль позивача, рухаючись у крайні лівій смузі по просп.Богоявленському, при перестроюванні не ввімкнув показчик повороту праворуч. Під час судового розгляду представник позивача не заперечував, що останній здійснив маневр перестроювання, однак вважав, що оскільки напрямок руху транспортного засобу не змінився, то були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності саме за ч.2 ст.122 КУпАП.

За змістом п.10.1 Правил перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Оскільки зазначений пункт Правил розташовано в розділі 10 «Початок руху та зміна його напрямку», з урахуванням п.9.2 Правил перестроювання є зміною напрямку руху, а тому у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Положеннями ч. 4 цієї статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 з приводу неправомірності дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення є помилковим, оскільки зазначене рішення прийнято до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року №596-VII, яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Щодо посилання представника позивача не неврахування відповідачем при накладенні стягнення ст.33 КУпАП, то при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху норми частини 2 зазначеної статті застосування не підлягають, про що свідчить зміст самої норми.

Враховуючи правомірність дій інспектора патрульної поліції щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 162 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя