Справа № 398/866/17 (2-а/398/117/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2017 рокусправа № 398/866/17 (2-а/398/117/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.07.2017 р. у справі №398/866/17 (2-а/398/117/17)

за позовом ОСОБА_1

до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської олласті

про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

17 березня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської олласті (далі - відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у формі протоколу №577 від 17.02.2017 року, щодо відмови в призначені пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (у редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-III) у розмірі 90% від суми місячного заробітку;

- зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за вислугу років з 10.02.2017р. відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001р. №2663-III) у розмірі 90% від суми заробітної плати (а.с. 3-14).

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 липня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено (а.с. 102-107).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, позивач просить скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду кіровоградської області від 04 липня 2017 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.112-115).

30.08.2017 року на електронну адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від відповідача по справі надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній зазначає про те, що судом першої інстанції правильно дана оцінка обставинам справи, з'ясована сутність всіх порушених питань та винесено правомірне й законне рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а отже, відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 123-126).

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, з огляду на, що відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 31.03.1999р. по теперішній час працює в органах прокуратури, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.21-26). Стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах станом на 10.02.2017р. становить 20 років 01 місяць 25 днів. Крім того, період навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1994р. до 30.03.1999р., при цьому до стажу зараховується 02 роки 03 місяці 15 днів. Таким чином, вислуга позивача складає - 20 рік 01 місяць 25 днів. Ці обставини також підтверджені дослідженими у судовому засіданні копіями диплома (а.с.31), трудової книжки (а.с.21-26).

10.02.2017р. позивач звернувся до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-III) у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Листом № 1942/03-28 від 24.02.2017 року відповідач відмовив позивачу у задоволені заяви про призначення пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що відповідно до розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р № 213 з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Пенсії призначаються в загальному порядку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.15-18).

Зобов'язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції Закону від 12.07.2001р.), і було предметом позовних вимог.

Вирішуючи спірні правовідносини та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у позивача на момент звернення до відповідача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 та 2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

На підставі підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року, який набрав чинності з 15 липня 2015 року, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Отже на час, звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років діяв Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року.

Діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність. Положення Закону № 1697-VII не визнані неконституційними.

Ч.ч. 1 та 2 статті 86 Закону №1697-VII встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

На час звернення позивача до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, а саме: 10.02.2017 р., питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури урегульовано положеннями нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Оскільки позивач, за нормами Закону України від 14.10.2014 №1697-VII, прав на призначення пенсії за вислугу років не набув, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.07.2017 р. у справі №398/866/17 (2-а/398/117/17)- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 09 жовтня 2017 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова