Справа № 825/1192/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1192/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (далі - ТУ ДСА у Чернігівській області) та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі їй довідки про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, яка складає 3200,00 грн. на місяць;

- зобов'язати відповідача видати їй довідку про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат - 32 000,00 грн., з надбавкою за стаж, відповідний її, та розміру матеріальної допомоги на оздоровлення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що у червні 2017 року позивач зверталась до відповідача із заявою, у якій просила надати довідку про розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із встановленого ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" розміру мінімальної заробітної плати, оскільки така довідка відповідно до Порядку надання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довідного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891 (далі - Порядок), є необхідною для надання Ніжинському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України, оскільки вважав, що має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно і збільшення суддівської винагороди працюючого за відповідною посадою судді.

Проте, у видачі такої довідки позивачу було відмовлено з посиланням на Закон України від 06.12.2016 № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до норм якого базовий розмір посадового окладу судді визначається з врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року в розмірі 1 600,00 грн, та що згідно штатного розпису Ніжинського міськрайонного суду посадовий оклад судді становить 16 000,00 грн.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідно до п. 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402), який набрав чинності із 01.10.2016, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Згідно із ч. 3 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Таким чином, наполягає на тому, що посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, визначається відповідно до розміру, визначеного ч.3 ст.133 Закону № 2453.

Зазначила, що на даний час жоден із працюючих суддів Ніжинського міськрайонного суду, так як і судді інших місцевих судів в Україні, кваліфікаційного оцінювання не проходили. Таким чином, посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, визначається відповідно до розміру, визначеного ч. 3 ст. 133 Закону № 2453-VІ, тобто має становити 10 мінімальних заробітних плат (з 01.01.2017 - 3200,00 грн.).

Вважає, що законодавцем не вносилися зміни до Закону України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» та/або Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» в частині розміру суддівської винагороди, у тому числі й розрахункової величини з огляду на яку здійснюється її нарахування, а тому застосування відповідачем при визначенні розміру суддівської винагороди працюючого за відповідною посадою судді п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ та невиконання п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII порушує гарантоване державою право на належне матеріальне забезпечення судді, як одну із складових його незалежності.

В обґрунтування своєї позиції посилалася на рішення Європейського суду з прав людини.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в адміністративному позові просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача надав клопотання про розгляд справи без його участі, в письмових запереченнях на адміністративний позов від 16.08.2017 № 06-03/832/17 просив відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначив, що з 01.01.2017 оплата суддівської винагороди для суддів, які не проходили кваліфікаційне оцінювання регулюється двома законами України, а саме: Законами України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402 - VIII, а також від 07.07.2010 № 2453-VІ. Відповідно до вимог вказаних законів та Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з 01.01.2017 посадовий оклад судді, який не проходив кваліфікаційне оцінювання, становить 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 16 000,00 грн. Крім того, згідно штатного розпису Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області посадовий оклад судді складає 16 000,00 грн.

Також зазначив, що на поточний рік фонд оплати праці судам доведено в розмірі, розрахованому відповідно до умов нарахування суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання (16 000,00 грн. для місцевих судів). Різниця між фондом оплати праці суддям, які пройшли кваліфікаційне оцінювання, та фондом оплати праці на зазначених вище умовах судам не доведено, а створено в Державній судовій адміністрації України відповідний централізований фонд. Тобто, ні в Законі України «Про державний бюджет України на 2017 рік», ні в кошторисі не передбачено асигнування на посадовий оклад для суддів у розмірі 32 000,00 грн., які не пройшли кваліфікаційне оцінювання та не здійснюють правосуддя.

Враховуючи наведене вважає, що ТУ ДСА у Чернігівської області не мало правових підстав для видачі позивачу довідки про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, у іншому розмірі, який не передбачений Законами України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», а також від 07.07.2010 № 2453-VІ, та штатним розписом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Представник третьої особи, - Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В письмових запереченнях від 16.08.2017 № 06-03/831/17 просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог із вищевказаних підстав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 займала посаду судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 № 1515 позивача звільнено з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у зв'язку з виходом у відставку.

Перебуваючи на обліку в Ніжинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Чернігівської області, ОСОБА_1 з 15.09.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій та статус суддів».

Суддівська винагорода, з якої позивачу призначено довічне грошове утримання, складалась з посадового окладу у розмірі десяти мінімальних заробітних плат (1 450,00 грн.) та доплати за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу.

01.01.2017 на підставі поданої заяви та довідки ТУ ДСА у Чернігівській області позивачу здійснено перерахунок призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із збільшенням з 01.12.2016 мінімальної заробітної плати: з 1 450,00 грн. до 1 600,00 грн.

В свою чергу, Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати на рівні 3 200,00 грн.

У зв'язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати та збільшенням суддівської винагороди працюючого за відповідною посадою судді, ОСОБА_1 у червні 2017 року звернулась до відповідача із заявою, у якій просила надати довідку про розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із встановленого ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розміру мінімальної заробітної плати.

Листом від 24.07.2017 за № 03-32/764/17 відповідач відмовив ОСОБА_1 у видачі вказаної довідки з посиланням на Закон України від 06.12.2016 № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до положень якого базовий розмір посадового окладу судді визначається з врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року в розмірі 1 600,00 грн. Також, ТУ ДСА у Чернігівській області зазначено, що згідно штатного розпису Ніжинського міськрайонного суду посадовий оклад судді становить 16 000,00 грн. (а.с.10).

Вважаючи вищезазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно із статтею 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі - Закон № 1402), який набрав чинності із 01.10.2016, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Так, відповідно до пункту 4 статті 142 Закону № 1402, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Станом на день виникнення спірних правовідносин, розмір посадового окладу судді визначався ст. 135 Закону № 1402, у відповідності до частини першої якої суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Вказаним Законом також визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду на рівні 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року становить 1600,00 грн.

При цьому, у відповідності до пункту 22 Розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402, право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Згідно пункту 23 вищевказаного розділу до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст.529; 2015р., №№18-20, ст.132, із наступними змінами).

В свою чергу, попередньо, частиною третьою статі 133 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453) встановлено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Однак, частиною третьою «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774), що набрав чинності з 01.01.2017, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

У рішенні від 15.11.1996 у справі «Кантоні проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у подоланні сумнівів щодо тлумачення, що залишаються.

Так, свою позицію ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що положення п. 23 Розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1402 містить бланкетну норму та відсилає суб'єктів правовідносин до Закону № 2453, зміни до якого в частині розміру посадового окладу судді не вносились. А тому, зміни у законодавстві щодо посадового окладу не відбулися, відтак, позивач з січня 2017 року має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з посадового окладу працюючого судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат - 32000,00 грн.

Однак, з вказаною позицією суд не погоджується, враховуючи таке.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Як вбачається з частини третьої статті 133 Закону № 2453 вказана норма містить сталу складову: «10» та динамічну: «мінімальних заробітних плат».

Таким чином, з наведеного слідує, що Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» є останнім за датою ухвалення та є чинним, і встановлює обрахунок окладу судді місцевого суду у певній кількості прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а не у мінімальних заробітних платах, як це було у попередньому законі.

В свою чергу, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», який частково втратив свою чинність, встановлює до проведення кваліфікаційного оцінювання судді лише кількість таких прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з яких саме складається його посадовий оклад, а саме - 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Так, у рішенні від 19.04.2000 № 6-рп/2000 Конституційний Суд України охарактеризував сутність бланкетної норми, зазначивши, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст, а зміни, що вносяться до нормативно-правових актів інших галузей права, посилання на які містить бланкетна диспозиція, не змінюють словесно-документну форму кримінального закону.

Оскільки інститут мінімальної заробітної плати є міжгалузевим інститутом, суд приходить до висновку, що положення Закону № 1774 не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру посадового окладу та заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

Тобто, з урахуванням Законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та від 07.07.2010 № 2453-VI, Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», з 01.01.2017 посадовий оклад судді, який не проходив кваліфікаційне оцінювання, становить 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 16 000,00 грн.

Пунктом 7 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно із частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до статті 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Судом встановлено, що на поточний рік фонд оплати праці судам доведено в розмірі, розрахованому відповідно до умов нарахування суддівської винагороди суддям, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання (16 000,00 грн для місцевих судів). Різниця між фондом оплати праці суддям, які пройшли кваліфікаційне оцінювання, та фондом оплати праці на зазначених вище умовах судам не доведено, а створено в ДСА України відповідний централізований фонд. Виділення судам за рахунок вказаного централізованого фонду додаткового обсягу фонду оплати праці на покриття зазначеної вище суми різниці здійснюється протягом 2017 року по мірі проходження суддями кваліфікаційного оцінювання.

А тому враховуючи, що Законом України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про державний бюджет України на 2017 рік» видатки на оплату праці суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32 000,00 грн, не передбачені, суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для видачі ОСОБА_1 довідки про розмір заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, позивачу у іншому розмірі, який не передбачений Законами України № 1402, № 2453 та штатним розписом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення, зокрема статті 95 Конституції України, в рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Також, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 27.11.2008 № 26-рп/2008, закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами і територіальними громадами.

Тобто, зі змісту частини другої статті 95 Конституції України, якою встановлюється, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, слідує, що вони не можуть визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що ТУ ДСА у Чернігівській області відмовляючи ОСОБА_1 у видачі довідки про розмір заробітної плати працюючого на відповідні посаді судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна