Справа № 591/2174/17
Суддя: Грищенко О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/2174/17
Провадження № 2-а/591/376/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2017 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Антипенко Н.О., розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці і соціального захисту населення Сумської міської ради, Сумської міської ради, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Домком Суми» про визнання дій неправомірними, відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що Департамент праці і соціального захисту населення Сумської міської ради, в порушення вимог Постанови КМУ № 848 від 21.10.1995 року, припинив йому надання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг з лютого 2017 року, і лише в травні 2017 року субсидія була поновлена. Зазначає, що у відповідача не було підстав для таких дій, оскільки відповідно до п. 20 зазначеної постанови КМУ надання раніше призначеної субсидії припиняється за поданням житлово-експлуатаційних організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання. Подання надається зазначеними організаціями структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 10 числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли такі обставини. У зв'язку з тим, що у позивача була заборгованість з оплати послуг ТОВ «Керуюча компанія Домком Суми» станом на 01.01.2017 року в сумі 163,41 грн., хоча по іншим надавачам послуг мала місце переплата в сумі 383,90 грн., відповідач прийняв рішення про припинення надання субсидії ОСОБА_1 по всім надавачам послуг, тобто в цілому. Вважає, що для прийняття такого рішення у відповідача не було законних підстав, оскільки не було подання про припинення надання субсидії від послуг ТОВ «Керуюча компанія Домком Суми», крім того, не було з'ясовано причини несплати позивачем як отримувачем субсидії обов'язкової частки витрат, та не було підстав припиняти виплату субсидії по всім надавачам послуг, оскільки заборгованість мала місце лише щодо оплати послуг ТОВ «Керуюча компанія Домком Суми». У зв'язку з тим, що протягом трьох місяців (з лютого по квітень включно) надання та виплата субсидії позивачу безпідставно не була поновлена, позивач змушений був сплачувати за отримані житлово-комунальні послуги у повному розмірі, чим йому завдана матеріальна шкода в розмірі зайво сплачених коштів 3 082 грн. 58 коп. Крім того, такими неправомірними діями відповідача Департаменту праці і соціального захисту населення Сумської міської ради позивачеві завдана моральна шкода, яку він оцінює в 3000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги до Департаменту праці і соціального захисту населення Сумської міської ради, Сумської міської ради, надав письмову заяву, в якій просив не брати до уваги та не розглядати його заяву про доповнення до адміністративного позову в частині вимог до ТОВ «Керуюча компанія Домком Суми», яке залишається у справі в якості третьої особи. Пояснив, що після необґрунтованого припинення надання йому субсидії, він протягом тривалого часу намагався поновити свої законні права, звертаюсь до відповідача з письмовими заявами. При цьому надавав всі передбачені законом документи, необхідні для призначення субсидії. Проте, виплата субсидії йому була відновлена лише в травні 2017 року, чим йому завдана матеріальна і моральна шкода.

Відповідач надав суду пояснення та письмові заперечення проти позову, пославшись на те, що порядок призначення та надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг врегульовано Положенням , затвердженим Постановою КМУ№ 848 від 21.10.1995 року. Пунктом 20 вказаного Положення передбачено обставини та умови, за яких надання субсидії припиняється. Вважав дії Департаменту законними, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи пояснив суду, що у позивача утворилася заборгованість перед ТОВ «КК Домком Суми» з оплати за надані йому послуги, яка в січні 2017 року складала 163,41 грн., отже, товариство підготувало та подало до Департаменту праці і соціального захисту населення Сумської міської ради списки осіб, які мають заборгованість, і вказані списки вважає поданням. Вважав позовні вимоги необгрунтованими.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на обліку в Департаменті праці і соціального захисту населення Сумської міської ради як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2015 року (а.с.37-38).

14.02.2017 року ТОВ «КК Домком Суми» підготувало та 15.02.2017 року подало до Департаменту списки осіб, які не сплатили вартість фактично спожитої послуги, з урахуванням розміру призначеної субсидії, в січні 2017 року (а.с.46, 48). Як вбачається з цих списків, ОСОБА_1 має заборгованість по квартплаті в сумі 163 грн. 41 коп. за адресою АДРЕСА_1.

Як вбачається із списків, поданих ТОВ «КК Домком Суми» за лютий 2017 року, заборгованість позивача в цих списках відсутня (а.с.49).

Заборгованість з квартплати за вказаною адресою погашена, згідно з квитанцією 24.02.2017 року, в повному обсязі (а.с.45).

ОСОБА_1, дізнався з отриманої квитанції на оплату житлово-комунальних послуг про припинення надання йому субсидії, проте, жодних повідомлень про прийняте відповідачем з цього приводу рішення та підстави для його прийняття, позивач не отримував.

На свої звернення до Департаменту праці і соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_1 отримав лист від 14.04.2017 року, з якого вбачається, що його звернення розглянуті. Повідомлено, що до Департаменту надійшов лист від 15.02.2017 року № 0225/17 від ТОВ «КК Домком Суми», згідно з яким підприємство вказало на несплату ОСОБА_1 вартості фактично спожитої послуги за грудень 2016 року, і як наслідок, департамент врахував вказану інформацію і припинив надання субсидії з лютого 2017 року. Роз'яснено, що для вирішення питання про призначення субсидії позивачу необхідно подати до Департаменту заяву та документи згідно з переліком (а.с.62-63).

Як вбачається з наданих позивачем копій листів та відповідей на них, позивач неодноразово протягом березня - травня 2017 року звертався до Департаменту праці і соціального захисту населення Сумської міської ради із заявами про призначення субсидії, надавав до заяв всі необхідні документи, перелік яких передбачений Порядком, що затверджений Постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848, проте, субсидія йому була надана лише в травні 2017 року (а.с.30-31, 39, 42-44, 52, 54, 55, 60, 62-63).

З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що за період з лютого по травень 2017 року, тобто до повторного надання позивачу субсидії після її припинення, позивачем сплачувалися житлово-комунальні послуги в повному обсязі, переплата, з урахуванням не призначеної субсидії, склала 3082 грн. 58 коп. (а.с.23).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у випадках, передбачених законом. Таким чином, надання субсидії є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є за своїм матеріальним станом віднесені до найбільш незахищених та найуразливіших верств населення. Тобто, фактично кошти, які надаються громадянину державою як субсидія, є формою реалізації конституційного права громадян, які мають право на соціальний захист.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 26.06.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначає, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (див. рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, п. 72, від 19 червня 2012 року). Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акту в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. № 848 (далі - Положення).

Відповідно до п. 15 вказаного Положення громадянам, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного і громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках та будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунок власників житла (уповноважених ними органів) та підприємств, що надають комунальні послуги. Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. У разі коли вартість фактично використаної послуги менша ніж обов'язкова частка витрат на оплату цієї послуги, громадяни сплачують її фактичну вартість. Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки виконавців/виробників житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується виконавцем/виробником як оплата послуг, у тому числі обов'язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди.

Згідно п. 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється: за поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання. Подання надається зазначеними організаціями структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 10 числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли такі обставини.

Наведене свідчить, що держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку визначеному Положенням та в свою чергу покладає на громадян, яким призначено субсидію обов'язки щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії (пункт 15 Положення), а також протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (орендарі - про осіб, які фактично проживають), їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, виконавців житлово-комунальних послуг, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів (пункт 14 Положення). Наслідком не виконання обов'язків визначених Положенням є припинення надання раніше призначеної субсидії, зокрема за поданням організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії - з місяця, в якому надійшло таке подання.

Таким чином, зазначений нормативно-правовий акт пов'язує припинення надання субсидії з двома необхідними умовами: наявністю подання організацій, що надають житлово-комунальні послуги та якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо.

Судом встановлено, що ТОВ «КК Домком Суми» не зверталася з поданням про припинення надання субсидії ОСОБА_1 до Департаменту праці і соціального захисту населення Сумської міської ради, про що свідчить лист Департаменту на адресу ТОВ «КК Домком Суми» від 28.03.2017 року № 12.01-30/2352/07, з якого вбачається, що відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. № 848 , необхідно подавати саме подання, а не списки громадян (а.с.60). Відсутність подання як підстави для припинення виплати субсидії ОСОБА_1 не заперечував у судовому засіданні також представник відповідача - Департаменту.

Крім того, представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні підтвердили, що ними не з'ясовувалися причини своєчасної не сплати вартості фактично спожитої послуги ОСОБА_1, хоча в Положенні передбачено припинення надання субсидії у разі якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності Конституції України та законів над підзаконними актами, для визначення правомірності рішення суб'єкта владних повноважень необхідно застосовувати Конституцію України, яка має вищу юридичну силу.

Наведені в позові доводи позивача не спростовуються матеріалами справи та доказами, наданими відповідачем та проаналізованим в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Таким чином, на думку суду, у відповідача не було законних підстав для прийняття рішення про припинення надання позивачу субсидії, отже, такі дії є протиправними.

Цими протиправними діями позивачу завдана матеріальна шкода в розмірі сплачених ним коштів за три місяці - з лютого по квітень 2017 року за житлово-комунальні послуги, без урахування субсидії, виплату якої відповідач припинив протиправно, тобто в сумі 3 082 гривні 58 коп.

На думку суду, позивач зазнав також моральної шкоди у зв'язку з протиправним рішенням відповідача про припинення виплати субсидії, та безпідставною відмовою у поновленні її виплати протягом тривалого часу - лютого-квітня 2017 року. Моральна шкода полягає у тому, що протягом тривалого часу позивач, який є пенсіонером, за своїм матеріальним станом має право на соціальний захист у формі надання йому субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, був протиправно позбавлений цих виплат на досить тривалий час. Фактично порушився звичний уклад життя позивача, у зв'язку з ще більшим погіршенням його матеріального становища. Тому, на думку суду, позивач зазнав моральних страждань, адже змушений бу протягом тривалого часу вживати додаткових зусиль для відновлення своїх законних прав. На відшкодування моральної шкоди суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 1 000 гривень. В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити за необґрунтованістю Враховуючи, що рішенням Сумської міської ради від 21.06.2017 року № 2262-МР розподілені повноваження між її виконавчими органами в частині зобов'язань за рішеннями суду та сплати судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути вказані суми матеріальної та моральної коди з Сумської міської ради в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради.

Виходячи з наведеного, заявлений позов слід задовольнити частково, визнавши дії відповідача протиправними та стягнувши з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3 082 гривні 58 коп. і моральну шкоду в сумі 1 000 гривень.

Задоволення позову у цій частині, на думку суду, є достатнім заходом відновлення прав позивача.

На підставі вкладеного і керуючись ст. ст. 7-9, 11, 69-71, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради щодо припинення надання та виплати ОСОБА_1 субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Стягнути з Сумської міської ради в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 3 082 гривні 58 коп., та на відшкодування моральної шкоди 1 000 гривень.

Відмовити у задоволенні позову у іншій частині за необґрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя