Справа № 816/43/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.Справа № 816/43/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Ральченка І.М., Присяжнюк О.В.

при секретарі Дудка О.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/43/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України

треті особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

про стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: стягнути з ГТУЮ у Полтавській області 7613,73 грн. у рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати; стягнути з ГТУЮ у Полтавській області 7613,73 грн. моральної шкоди.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/43/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/43/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач та третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області подали письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягають на законності судового рішення та просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та заслухавши пояснення представника відповідача у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУЮ у Полтавській області від 06.08.2014 р. № 1197/7 ОСОБА_2 призначений на посаду старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ (відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25.07.2016 р. № 2267/5 перейменовано Октябрський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області).

Наказом ГТУЮ у Полтавській області від 16.08.2016 р. № 1346/7 (а.с. 61) старшого державного виконавця Октябрського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 звільнено з роботи 22.08.2016 р. за власним бажанням у зв'язку з переїздом на нове місце проживання, за ст. 38 КЗпП України; 22.08.2016 р. ОСОБА_2 припинено державну службу відповідно до п. 3 ст. 83 та п. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу»; відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» виплачено ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток.

Згідно з розрахунком заробітної плати за серпень 2016 року ОСОБА_2 в повному обсязі виплачена нарахована сума заробітної плати, заборгованість підприємства перед позивачем відсутня (а.с. 75).

Вважаючи, що на дату звільнення ГТУЮ у Полтавській області не в повному обсязі проведено виплати усіх належних ОСОБА_2 сум, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки відповідач не вбачав підстав для виплати винагороди державному виконавцю Палію В.Ю., не погодив її розмір, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ГТУЮ в Полтавській області винагороди державного виконавця в розмірі 7613,73 грн. та 7613,73 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для звернення до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами слугувало твердження позивача про те, що 08.08.2016 р. позивачем подано безпосередньому керівнику заяву про виплату винагороди державному виконавцю Октябрського ВДВС міста Полтави на ім'я начальника Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 (а.с. 127-141), яка погоджена безпосереднім керівником 08.08.2016 р. та направлена до ГТУЮ в Полтавській області на погодження за листом від 08.08.2016 р. № 34886 (а.с. 74).

У звязку з тим, що позивачу не виплачено винагороду, він звернувся до суду першої інстанції із вимогою про стягнення з ГТУЮ у Полтавській області 7613,73 грн. у рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 р. №202/98-ВР (що був чинним станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що працівники органів державної виконавчої служби (державні виконавці, керівні працівники і спеціалісти Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції) є державними службовцями.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 р. №202/98-ВР (що був чинним станом на час існування спірних правовідносин) визначено, що заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби, зазначеного у частині першій статті 6 цього Закону, складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, а також інших надбавок згідно із законодавством. За забезпечення реального, своєчасного і законного виконання виконавчого документа державні виконавці одержують винагороду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У свою чергу, як зазначено у ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-XIV (що був чинним станом на час існування спірних правовідносин), за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов'язків під час проведення виконавчих дій він має право на винагороду, яка виплачується за рахунок виконавчого збору.

За п. 16 Порядку виплати та розмірів винагород державному виконавцю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 р. № 126, встановлено, що державний виконавець одержує винагороду одночасно з виплатою заробітної плати.

В силу вимог п. 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, що затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за № 114/8713, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

За змістом пп. 2.2.2 п. 2 розділу 2 даної Інструкції, фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять, зокрема, премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування.

Розділом 3 Інструкції зі статистики заробітної плати, що затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за № 114/8713, визначено інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, в переліку яких винагорода державного виконавця відсутня.

Отже, винагорода державного виконавця, що виплачувалась на підставі ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (чинного станом на час існування спірних правовідносин), залежить від якості, результативності праці, тому, вона не може вважатися одноразовою виплатою, а відтак, є складовою оплати праці у вигляді додаткової заробітної плати та відноситься до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (що був чинним станом на час існування спірних правовідносин) порядок виплати, розмір винагороди та критерії оцінки роботи державного виконавця встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, згідно з п. 2 Порядку виплати та розмірів винагород державному виконавцю, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 р. № 126 (далі Порядок № 126), державний виконавець, який забезпечив фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа майнового характеру, одержує винагороду в розмірі 5 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа, - в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа, - в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Державний виконавець, який забезпечив фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа майнового характеру, під час виконання якого здійснювалася реалізація майна боржника, отримує винагороду в розмірі 5 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (крім іпотечного майна).

Пунктом 3 Порядку № 126, передбачено, що фактичним виконанням виконавчого документа в повному обсязі вважається виконання виконавчого документа в установлені ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строки із стягненням у повному обсязі виконавчого збору за таким виконавчим документом, а також витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (у разі винесення державним виконавцем постанови про стягнення витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій). Для виплати винагороди державний виконавець подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, реквізити відповідних постанов державного виконавця; перелік виконавчих дій та строки їх проведення. До заяви про виплату винагороди додаються копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про закінчення виконавчого провадження.

Пунктами 4-7 Порядку № 126, визначено, що для виплати винагороди державний виконавець подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, реквізити відповідних постанов державного виконавця; перелік виконавчих дій та строки їх проведення. До заяви про виплату винагороди додаються копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про закінчення виконавчого провадження. В заяві про виплату винагороди державний виконавець визначає розрахунок розміру належної до виплати винагороди. У разі коли виконання виконавчого документа було забезпечено виконавчою групою, заява про виплату винагороди подається керівником виконавчої групи особі, яка прийняла рішення про утворення виконавчої групи. У заяві визначається розрахунок (розподіл) цієї винагороди між усіма членами виконавчої групи. При цьому сума винагороди всій виконавчій групі не повинна перевищувати розміру винагороди, встановленого пунктом 2 цього Порядку. У рамках зведеного виконавчого провадження винагорода виплачується за кожним окремим виконавчим документом за виконавчим провадженням, яке входить до складу зведеного, за наявності підстав, передбачених пунктом 3 цього Порядку.

Положеннями п. 8 Порядку № 126 встановлено, що заява про виплату винагороди розглядається керівником державного виконавця протягом двох робочих днів з дати її отримання та за наявності підстав, передбачених пунктом 3 цього Порядку, погоджується ним і скріплюється печаткою із зазначенням дати погодження. За відсутності підстав для виплати винагороди зазначена заява протягом двох робочих днів з дати її отримання повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав для відмови.

Пунктом 9 Порядку № 126 закріплено, що при розгляді заяви про виплату винагороди державному виконавцю перевіряються своєчасність та повнота вчинених виконавчих дій, а також достовірність викладених у заяві відомостей.

Судовим розглядом встановлено, що під час перевірки переданих на погодження ГТУЮ в Полтавській області документів ОСОБА_2 на предмет дотримання вимог чинного законодавства про виплату винагороди державному виконавцю відповідачем встановлено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», недостовірність даних, які внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, та виявлено помилки у розрахунку належної до виплати винагороди державного виконавця.

Зазначені обставини стали підставою для ініціювання ГТУЮ в Полтавській області проведення перевірки поданих позивачем документів про що зазначено в листах ГТУЮ в Полтавській області від 19.09.2016 р. № 01-01-30/465, від 27.09.2016 р. № 01-01-30/502 та від 05.10.2016 р. № 01-01-30/520 (а.с. 71,72, 73).

На виконання вищевказаних вказівок ГТУЮ в Полтавській області начальником Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ в Полтавській області проведено перевірку поданих позивачем заяви та документів, а також складено постанову від 27.09.2016 р. (а.с. 38-51), якою підтверджено факт допущення позивачем порушень вимог ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 1.12.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень та пунктів 3.2, 3.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби під час виконання виконавчих документів у 2016 році.

Викладені обставини зумовили неодноразове залишення відповідачем без задоволення заяви ОСОБА_2 та повернення матеріалів останньої до Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області.

При цьому, у листі ГТУЮ в Полтавській області від 18.10.2016 р. № 01-01-30/544, направленому начальнику Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_4, зазначено щодо неналежної підготовки заяв ОСОБА_2 про виплату винагороди та неякісну перевірку даних, які в них зазначені. Також зобов'язано перевірити вказану заяву (пакет) документів на предмет дотримання вимог чинного законодавства, про що повідомити УДВС ГТУЮ у Полтавській області до 21.10.2016 р. (а.с. 69-70).

З наведеного вбачається, що відповідач не вбачав підстав для виплати винагороди державному виконавцю Палію В.Ю. та не погодив її розмір, що свідчить про те, що у відповідача були відсутні підстави для винагороди державного виконавця в розмірі 7613,73 грн. при розрахунку з позивачем після його звільнення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що системний аналіз норм пунктів 8 і 9 Порядку № 126, свідчить про те, що перевірка на предмет своєчасності та повноти вчинених виконавчих дій і достовірності відомостей здійснюється безпосереднім керівником державного виконавця і виключно під час розгляду поданої державним виконавцем заяви.

В той же час, відповідно до п. 11 Порядку № 126, погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю структурного підрозділу територіального органу Мін'юсту, що забезпечує здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня передається на погодження керівнику структурного підрозділу відповідного Головного територіального управління юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, в області, мм. Києві та Севастополі, що забезпечує здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень.

Згідно з п. 12 Порядку № 126, за достатністю та обґрунтованістю підстав для виплати державному виконавцю винагороди посадові особи, зазначені у пункті 11 цього Порядку, зобов'язані погодити заяву про виплату винагороди державному виконавцю протягом п'яти робочих днів з дати її отримання. За відсутності підстав для виплати винагороди зазначена заява протягом п'яти робочих днів з дати її отримання повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав для відмови.

Пунктом 13 Порядку № 126, передбачено, що рішення відповідної посадової особи про відмову у виплаті винагороди або бездіяльність відповідної посадової особи щодо прийняття рішення про виплату винагороди державний виконавець має право оскаржити до керівника вищого рівня.

Таким чином, рішення про наявність чи відсутність підстав для виплати винагороди державного виконавця приймається уповноваженими на це пунктом 11 Порядку особами - керівником структурного підрозділу Головного територіального управління юстиції в області, що оформляється або шляхом погодження такої заяви, або шляхом її повернення державному виконавцю протягом установлених Порядком строків та передається для виконання до Головного територіального управління юстиції в області.

Судом встановлено, що подані позивачем заяви не були погоджені визначеними у Порядку посадовими особами. В свою чергу, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем оскаржувалися рішення відповідної посадової особи про відмову у виплаті винагороди або бездіяльність відповідної посадової особи щодо прийняття рішення про виплату винагороди державний виконавець до керівника вищого рівня.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/43/17 прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/43/17 залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. по справі № 816/43/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України, треті особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 06.10.2017 року.