Справа № 813/1583/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8779/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій, -

встановив:

25.04.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, який уточнив, до Міністерства юстиції України та просить визнати протиправними дії відповідачів, щодо протиправного та несвоєчасного повернення виконавчого листа стягувачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він неодноразово звертався до відповідача за примусовим виконанням судового рішення у справі № 813/1167/15, проте останній з порушенням 3-денного строку, встановленого ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виносив повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання. Крім цього, відповідач безпідставно виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання, посилаючись на відсутність прізвища, ім'я та по-батькові посадової особи, що видала виконавчий документ, оскільки на момент видачі судом виконавчого документа така вимога в Законі України «Про виконавче провадження» передбачена не була.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 адміністративний позов задоволено повністю.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що дії відповідача щодо прийняття спірного повідомлення вчинені з дотриманням ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, як вбачається з інформації автоматизованої системи щодо виконавчих проваджень, виконавчий лист переданий державному виконавцю до виконання 28.03.2017, повідомлення по його поверненню прийнято 30.03.2017, отже, відповідачем не порушено строки повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 у справі № 813/1167/15, яка набрала законної сили 27.09.2016, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України № 151к від 26.02.2015 про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора Житомирської області; поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора Житомирської області з 27.02.2015; стягнено з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 182882,70 грн; зобов'язано Генеральну прокуратуру України вчинити дії щодо відкликання відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_2, постанову в частині поновлення на посаді ОСОБА_2 та стягнення на його користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 14067,90 грн звернено до негайного виконання.

05.04.2016 Львівським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчий лист № 813/1167/15, який ОСОБА_2 02.03.2017 направив до примусового виконання у відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, отриманий останнім 07.03.2017.

При розгляді заяви стягувача щодо примусового виконання виконавчого листа № 813/1167/15, виданого 05.04.2016, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. повідомленням від 30.03.2017 № 53659141, повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Після усунення недоліків, позивач повторно звернувся із заявою про примусове виконання виконавчого листа до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка отримана відповідачем 12.04.2017.

За результатами розгляду заяви стягувача щодо примусового виконання виконавчого листа № 813/1167/15, виданого 05.04.2016, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєв О.В. повідомленням від 27.04.2017 № 53850016/16 поверннув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що не дотримано вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не зазначено прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, що видала виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчий лист із заявою про примусове виконання рішення отримано відповідачем 28.04.2017, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання прийнято відповідачем 17.05.2017, яке направлено позивачеві - 24.05.2017 та отримано ним 30.05.2017.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки відповідач вчинив протиправні дії, щодо несвоєчасного прийняття повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 30.03.2017 № 53659141 та від 27.04.2017 № 53850016/16, тобто з порушенням 3-денного строку, встановленого ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, із змісту виконавчого листа № 813/1167/15, виданого судом 05.04.2016, вбачається, що в ньому вказано прізвище та ініціали судді, який видав виконавчий лист і такий відповідав вимогам законодавства, які ставились до виконавчого листа, отже у відповідача не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404).

На підставі ч. 1 ст. 258 КАС України за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КАС України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

На підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (п. 6).

Згідно з п. 4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) (далі - Інструкція № 512/5 ) виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до відповідача з виконавчим листом для примусового виконання 07.03.2017. Проте, відповідач повідомленням № 53659141 повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання лише 30.03.2017, тобто з порушенням 3-денного строку, встановленого ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд дійшов правильного висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, що відповідачем порушено строк повернення виконавчого документу без прийняття до виконання стягувачу, у зв'язку з чим такі дії відповідача є протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій в частині несвоєчасного та безпідставного повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання згідно повідомлення від 27.04.2017 № 53850016/16, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач вчинив протиправні дії щодо несвоєчасного повернення зазначеного вище виконавчого документа стягувачу, оскільки ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання виконавчого листа, виданого 05.04.2016, яку відповідач отримав 13.04.2017, проте повідомлення № 53850016/16 прийнято лише 27.04.2017, тобто з порушенням 3-денного строку, встановленого ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач у повідомленні від 27.04.2017 № 53850016/16 безпідставно посилався на ст. 369 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки такий не регулює процесуальні питання виконання судового рішення, прийнятого в порядку КАС України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання відповідача, що виконавчий лист було передано державному виконавцю до виконання тільки 28.03.2017, повторно 26.04.2017, отже повідомлення про повернення № 53659141 від 30.03.2017 та № 53850016/16 від 27.04.2017 прийнято у встановлений Законом № 1404 строк, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачем виконавчий лист отримані відповідно 07.03.2017 та 12.04.2017.

Також, відповідач, як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання посилається на те, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому листі не зазначено прізвище, ім'я та по-батькові посадової особи, яка його видала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент видачі виконавчого листа, у виконавчому документі зазначались, зокрема, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали.

Із змісту виконавчого листа № 813/1167/15, виданого судом 05.04.2016, вбачається, що в ньому вказано прізвище та ініціали судді, який видав виконавчий лист та зазначено прізвище та ініціали секретаря судового засідання, який виготовив виконавчий лист.

Отже, на момент видачі виконавчого листа, такий відповідав вимогам законодавства, які ставились до виконавчих листів, передбачених ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону № 1404, виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи, щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, з метою захисту інтересів стягувача.

Щодо строків звернення до суду, передбачених ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі не пропущені, оскільки повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 30.03.2017 № 53659141, позивач отримав 10.04.2017, і звернувся до суду 20.04.2017. Повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 27.04.2017 № 53850016/16 позивач отримав 06.05.2017, і звернувся до суду 16.05.2017.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі № 813/1583/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Ухвала в повному обсязі складена та підписана 06.10.2017.