Справа № 761/23464/17
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/572/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - ЦОУПФУ в м.Києві), в якому просила суд: зобов'язати ЦОУПФУ в м.Києві здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, тобто 2014-2016 роки, починаючи з 22.03.2017 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з 27.02.2008 року перебувала на пенсійному обліку в ГУПФУ в м.Києві та отримувала до 31.03.2017 року пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Разом з тим, з 22.03.2017 року позивачка перебуває на пенсійному обліку в ЦОУПФУ в м.Києві, якій призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік. При цьому, на момент призначення вказаної пенсії позивачка продовжувала працювати у Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески. Не погоджуючись з розміром нарахованої пенсії, позивачка вважає, що оскільки вона продовжувала працювати та сплачувати страхові внески, при визначенні розміру пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» показник середньої заробітної плати необхідно застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії згідно даного Закону, тобто за 2014-2016 роки. Враховуючи вищевикладене позивачка вважає, що діями відповідача порушуються її права, а тому звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неприбуття суду повідомлено не було. Разом з тим, представник відповідача через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивачка з 27.02.2008 року перебувала на пенсійному обліку в ГУПФУ в м.Києві та отримувала до 31.03.2017 року пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується атестатом про зняття з обліку № 681 від 22.03.2017 року.

Разом з тим, з 22.03.2017 року позивачка перебуває на пенсійному обліку в ЦОУПФУ в м.Києві та отримує призначену їй пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, розпорядження № 867672 від 30.06.2017 року та довідки про заробітну плату від 01.05.2017 року, на момент призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачка продовжувала працювати у Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески. При цьому, при призначенні вказаної пенсії відповідачем був застосований показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Статтею 1 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині 1 статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак ОСОБА_1 призначено іншу пенсію за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV вона звернулася у березня 2013 року вперше. Крім того, після звільнення із військової служби та на момент призначення пенсії позивачка продовжувала працювати у Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі № 21-612а14, які у відповідності до загальних положень, а також ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

За таких обставин позивачці пенсія згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призначена вперше, а тому, виникає право на застосування формул визначення розміру пенсії, які використовуються при призначенні пенсії вперше, а не тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході із одного виду пенсії на інший.

Враховуючи те, що на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було призначено пенсію вперше, тому при визначенні розміру пенсійних виплат необхідно застосовувати ст. 40 даного Закону.

Позивачка по теперішній час є працюючим пенсіонером, за даний період трудової діяльності у відповідності до вимог чинного законодавства із заробітної плати, яку вона отримувала у вказаний період сплачено страхові внески.

Тобто, існують усі законодавчо передбачені підстави для отримання пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, так як пенсія призначена вперше згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи викладене, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії необхідно застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2014-2016 роки.

Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне зобов'язати ЦОУПФУ в м.Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарні роки, ще передують року звернення, тобто 2014-2016 роки, починаючи з 22.03.2017 року.

Враховуючи, що рішення суд ухвалив на користь позивача, за рахунок Державного бюджету України на підставі ч.1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, тобто 2014-2016 роки, починаючи з 22 березня 2017 року.

Стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя: