Справа № 206/4248/17
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4248/17
Провадження № 2-а/206/121/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2017 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Маштака К.С.

за участю:

секретаря Говтви Л.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Стороженко Маргарити Олександрівни, Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2017 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Стороженко Маргарити Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04.08.2017 інспектором 3 роти 1 батальйону УПП у м. Дніпро лейтенантом поліції Стороженко М.О. було винесено постанову ЕАА № 1237859, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1321 КУпАП оскільки 04.08.2017 о 10.45 ОСОБА_1 керуючи автомобілем Вольво № НОМЕР_1 перевозив небезпечний вантаж (код ООН 33103) рухаючись без ввімкнених проблискових маячків. З притягненням до відповідальності не згоден, оскільки він рухався з дотриманням вимог п. 22.6 ПДР. У автомобіля було включене ближнє світло фар, задні габаритні ліхтарі та встановлені розпізнавальні знаки, передбачені п. 30.3 ПДР. О 10.45 він зупинився на вимогу інспектора, яка повідомила, що у його автомобіля не включені проблискові маячки. Не зважаючи на пояснення позивача інспектор склала оскаржувану постанову за порушення п. 22.5 ПДР у якій вимоги, щодо включення проблискових маячків, взагалі відсутні. Крім того, у цистерні автомобіля знаходились світлі нафтопродукти, таким чином, вантаж неможливо визнати негабаритним або великогабаритним. Керуючись викладеним позивач просив скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв'язку із відсутністю події адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до канцелярії суду письмові заперечення проти позовної заяви, згідно змісту яких повідомив, що дійсно при складанні тексту постанови з технічних причин було зазначено, що водієм порушено п. 22.5 ПДР України. Однак, з відеозапису з нагрудної камери відповідача вбачається, що позивачу було інкриміновано порушення п. 22.6 ПДР України. Вважав, що допущення технічної помилки жодним чином не відміняє факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його було піддано стягненню (а.с.25-17).

Вислухавши доводи позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Отже, засоби фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

З наведеного вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами.

Однак, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто, посвідчували об'єктивну сторону адміністративного правопорушення.

В той час як, згідно ст. 283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Однак, як вбачається безпосередньо із копії оскаржуваної постанови, остання не містить обов'язкової інформації, а саме: технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Таким чином, диск долучений відповідачем до матеріалів справи не може бути розцінений судом як належний та допустимий доказ.

Окрім того, у спірній постанові про адміністративне правопорушення відповідачем не вказано жодних відомостей щодо правомірності застосування технічного пристрою, на якому здійснювався відеозапис такого правопорушення, вчиненого позивачем, а також не надано суду будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке регламентовано ст. 1321 КУпАП, таким чином будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова не дають підстав для висновку про скоєння позивачем такого правопорушення. При цьому, позивач заперечує факт вчинення правопорушення та надає відповідні пояснення в позові.

В свою чергу, за нормами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, ст. 1321 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Пунктом 22.5 ПДР України визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. В пункті 1.10 Правил дорожнього руху України визначено, що габаритно-ваговий контроль перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю. Зі змісту п. 2.4 Правил дорожнього руху України вбачається, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю. Відповідно до п. 2.41 Правил дорожнього руху України, у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах «а»,«б» і«г» пункту2.1цих Правил; надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури. Згідно п. 2.42 Правил дорожнього руху України у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт. Умови проведення габаритно-вагового контролю визначені Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, в якому визначається механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. В пункті 1 загальних питань Порядку містяться визначення понять, які вживаються в ньому: вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; - місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю. Відповідно до п. 6 Порядку, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів. Пунктами 20 Порядку визначено, що за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Таким чином, до функцій інспекторів поліції не входить безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю, а отже притягнення позивача до адміністративної відповідальності без необхідних дій (перевірка належності транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних компетентним органом), що передують накладенню адміністративного стягнення за відповідні порушення є передчасними.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що вимірювання транспортного засобу відбувалось з дотриманням вимог Порядку, що давало б підстави віднести транспортний засіб, яким керував позивач, до великогабаритного. Не надано докази, що габаритно-ваговий контроль здійснювався у спеціально облаштованому пункті габаритно-вагового контролю. В постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні будь-які посилання, на технічні засоби, що були застосовані під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, яким керував позивач та взагалі відсутня інформація про їх застосування. Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. З огляду на викладене, відповідачем не надано суду належні та допустимі докази, які б у встановленому законом порядку підтверджували, що позивач порушив Правила дорожнього руху, та, відповідно, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена нормами ст. 1321 КУпАП України. Зважаючи на викладене а також враховуючи, що відповідачем не дотримано порядок проведення габаритно-вагового контролю, не надано докази правомірності свого рішення, що є їх обов'язком відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, більш того у спірній постанові допущено помилку в правовій кваліфікації вчиненого позивачем діяння, що відповідно до вимог чинного законодавства України є недопустимими, суд вважає, що постанова інспектора 3 роти 1 батальйону УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Стороженко Маргарити Олександрівни серії ЕАА № 137859 від 04.08.2017, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1321 КУпАП, винесена без додержання законності, є неправомірною, а відтак підлягає скасуванню. При цьому суд зазначає, що вимоги позивача відносно закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, тому як адміністративний суд, що розглядає справу, у відповідності до ст. 105 КАС України не наділений відповідними повноваженнями.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2-7, 69-71, 160, 167 КАС,

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 3 роти 1 батальйону УПП у м. Дніпро лейтенанта поліції Стороженко Маргарити Олександрівни серія ЕАА № 137859 від 04.08.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 1321 КУпАП

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя К.С. Маштак