Справа № 2а-246/12
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/49367/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (далі - Теребовлянська міська рада) про визнання незаконними та скасування рішень за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_4 у Теребовлянському районному суді Тернопільської області пред'явила позов до Теребовлянської міської ради визнання незаконними та скасування рішень.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Теребовлянської міської ради від 30 березня 2012 року № 829 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 квітня 2010 року № 87 та вилучення із користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в частині переведення земельної ділянки загальною площею 0,0135 га до земель не наданих у власність та постійне користування (угіддя-землі, які використовуються в комерційних цілях);

- визнати незаконним та скасувати рішення Теребовлянської міської ради від 30 березня 2012 року № 830 "Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Теребовля, вулиця Січових Стрільців, 60-Б".

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2012 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Теребовлянської міської ради від 30 березня 2012 року № 830 "Про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано незаконним та скасовано пункти 2, 3 рішення Теребовлянської міської ради від 30 березня 2012 року № 829 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 квітня 2010 року № 87 та вилучення із користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в частині переведення земельної ділянки загальною площею 0,0135 га до земель, не наданих у власність та постійне користування (угіддя-землі, які використовуються в комерційних цілях), внесення змін в земельно-облікову документацію.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Вказувала на те, що при переході до неї права власності на нерухоме майно вона має право на отримання у користування земельної ділянки у загальній площі, яка перебувала у користуванні попереднього власника майна.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 14 листопада 2011 року між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого Продавець передав у власність, а Покупець прийняла у власність нежитлову будівлю (торговий павільйон), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з цим договором земельна ділянка для обслуговування нежитлової будівлі (торгового павільйону) не приватизована, її площа становить 0,0135 га. Вказаний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріально округу ОСОБА_6

30 березня 2012 року Теребовлянською міською радою прийнято рішення № 829 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 квітня 2010 року № 87 та вилучення із користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, яким вирішено:

1. розірвати договір оренди земельною ділянки загальною площею 0,0135 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений між Теребовлянською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, та зареєстрований у Теребовлянському районному Відділі Державного земельного кадастру 19 квітня 2010 року, № 87;

2. вилучити із користування фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,0135 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування нежитлової будівлі (торгового павільйону), землі які використовуються в комерційних цілях, та перевести її до земель, не наданих у власність та постійне користування (угіддя-землі, які використовуються в комерційних цілях);

3. Відділу архітектури, містобудування та земельних ресурсів внести зміни в земельно-облікову документацію.

Цього ж дня Теребовлянською міською радою прийнято інше рішення № 830 "Про надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, яким вирішено, зокрема, надати дозвіл фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0038 га в оренду терміном на 5 років для обслуговування торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок земель, які використовуються в комерційних цілях.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що до ОСОБА_4, яка набула право власності на нерухоме майно, перейшло й право користування земельною ділянкою тієї ж самою площею, яка перебувала у користуванні попереднього власника майна.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд у своєму рішенні вказав на відсутність порушеного права ОСОБА_4 оспорюваним рішенням Теребовлянської міської ради від 30 березня 2012 року № 829 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 19 квітня 2010 року № 87 та вилучення із користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, оскільки воно стосується лише прав ОСОБА_5, з яким рада вказаним рішенням розірвала договір оренди земельної ділянки, на якій розташовано придбаний позивачем об'єкт нерухомості.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає, що така правова позиція апеляційного суду є помилковою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтями 125 і 126 цього Кодексу передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, визначають положення статті 377 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV "Про оренду землі" до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, при переході права власності на будівлю, право власності чи користування земельною ділянкою під цією будівлею переходить не автоматично, а за відповідним рішенням уповноважених органів у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 12 ЗК України до повноважень, сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, належить, зокрема: розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

У частині першій статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже, оскільки придбана ОСОБА_4 нежитлова будівля (торговий павільйон) розташована на земельній ділянці загальною площею 0,0135 га, то остання правильно звернулася до Теребовлянської міської ради у передбаченому чинним законодавством порядку з вимогою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо її відведення саме площею 0,0135 га.

За таких обставин, Теребовлянська міська рада, приймаючи 30 березня 2012 року рішення № 829, яким оскаржуваною частиною переведено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0135 га до земель, не наданих у власність та постійне користування (угіддя-землі, які використовуються в комерційних цілях), а також рішення № 830 про надання ОСОБА_4 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на якій розміщена придбана ОСОБА_4 нежитлова будівля, у меншій площі, ніж та, що перебувала у користуванні ОСОБА_5, діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується висновку суду апеляційної інстанції про відсутність порушеного права позивача оспорюваним рішенням Теребовлянської міської ради від 30 березня 2012 року № 829 з тих підстав, що воно стосується лише прав ОСОБА_5, то він є помилковим, оскільки ОСОБА_4 на праві приватної власності належить придбана нею нежитлова будівля, яка розташована на земельній ділянці, стосовно якої суб'єктом владних повноважень прийнято неправомірне рішення, що, у свою чергу, потягло за собою порушення права ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо ділянки у меншому розмірі.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції скасовано помилково та при ухвалені нового рішення ним допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення незаконного судового рішення.

У відповідності із статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 222, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень скасувати та залишити у цій справі в силі постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2012 року.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.