Справа № 826/10468/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 жовтня 2017 року № 826/10468/16

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - Суд) з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - Відповідач) та просить суд:

скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 23.06.2016 та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві у встановлені законом строки підготувати висновок про повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб з Державного бюджету України у розмірі 4716,86 грн на користь ОСОБА_1 та подати цей висновок для виконання відповідному органові Державного казначейства України;

стягнути з Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/10468/16 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач письмових пояснень по суті позову суду не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

З огляду на викладене, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 позивачкою до Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві поштою направлено податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік.

За даними декларації позивач зазначено суму податку, що підлягає поверненню з бюджету у розмірі 26900,27 грн. Вказана сума виникла внаслідок використання податкової знижки на частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом.

19 та 26 травня 2015 року на банківський рахунок позивач надійшли кошти як повернення надмірно сплаченої суми податку у загальному розмірі 22183,41 грн.

02.07.2016 позивачкою отримано поштою податкове повідомлення-рішення відповідача від 23.06.2016 № з вимогою у десятиденний термін з дати отримання сплатити донараховану суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4716,86 грн.

Разом з тим, жодного розрахунку податкового зобов'язання та акту податкової перевірки від 13.05.2016 № 4767/26-52-13-04-, на який є посилання у повідковому повідомленні-рішенні, позивач не отримувала.

Вважаючи вимоги спірного податкового повідомлення-рішення необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, позивач просить його скасувати та зобов'язати відповідача у встановлені законом строки підготувати висновок про повернення суми надмірно сплаченого податку з доходів фізичних осіб з Державного бюджету України у розмірі 4716,86 грн на її користь та подати цей висновок для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень позивача, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, п. 6.1 ст. 6 ПК України встановлено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 ПК України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно з п. 46.1. ст.. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 ст.49 ПК України, передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.49.3 ст.49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п. 49.8. ст.. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.9. ст. 49 ПК України).

Відповідно до п. 57.3. ст.. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно з п. 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Окрім того, форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків визначає Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (далі - Порядок №1204).

Згідно з ч. 3 розділу III Порядку №1204, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.

З податкового повідомлення-рішення від 23.06.2016 № , яке позивач отримала 02.07.2016, вбачається, що згідно з пп.54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України та п. 167.1 ст. 167 розділу 4 ПК України та на підставі акту від 13.05.2016 № 4767/26-52-13-04- встановлено порушення п.п. «Є» п. 176.1 ст. 176 та п. 167.1 ст. 167 ПК України у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на 4716,86 грн.

Разом з тим, позивач зазначає, що копію акту, на який посилається відповідач у податковому повідомленні-рішенні нею отримано не було.

На вимогу суду відповідачем надано копію акту про результати проведення камеральної перевірки від 13.05.2016 № 4767/26-52-13-04/289132446.

Відповідно до ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Однак відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували, що у строки, визначені ПК України, платнику податків було надано акт (довідку).

Відповідачем надано копію фіскального чеку від 16.05.2016 про відправлення позивачці рекомендованого листа. Окрім того, у акті зазначено про те, що його надіслано платнику податків 16.05.2016.

Разом з тим, відповідачем не було надано до суду жодних підтверджуючих документів про отримання позивачем вказаного листа.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не було отримано акт про результати проведення камеральної перевірки, що є підставою для скасування судом податкового повідомлення-рішення.

Оскільки ст. 43 ПК України передбачає умови повернення та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені, вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача щодо підготовки висновку про повернення суми надміру сплаченого податку з доходів фізичних осіб з Державного бюджету України у розмірі 4716,86 грн на користь позивачки та подати цей висновок для виконання відповідному органові Державного казначейства України не є способом захисту прав позивача та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № від 23.06.2016.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві судовий збір у розмірі 551,21 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда