Справа № 820/2829/17
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 жовтня 2017 р. № 820/2829/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Безверх Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Міністерство соціальної політики України про визнання незаконною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги заявлені до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Міністерство соціальної політики України про визнання незаконною бездіяльність у сприянні зайнятості під час прийому 08.06.2017 року, яка полягає у встановленні професій, які для позивача є підходящою роботою та пошуку роботи без урахування стану здоров'я позивача, наявної у нього освіти, стажу та досвіду роботи.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали у повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що під час здійснення чергового прийому 08.06.2017 року фахівець відповідача не реалізував державну політику у сфері зайнятості населення, яка полягала у підборі підходящої роботи, а саме: відповідачем не запропоновано посаду, яка відповідала б медичним показанням, кваліфікації та професійному досвіду позивача, чим проявлено бездіяльність та порушено приписи Закону України "Про зайнятість населення".

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив у задоволенні вимог позивача відмовити. В обґрунтування своє правової позиції послався на те, що під час прийому 08.06.2017 року позивач відвідав провідного фахівця з питань зайнятості ХМЦЗ, який здійснював пошук роботи за відповідними критеріями, однак вакансії, які б відповідали освітнім, професійним, кваліфікаційним та медичним показникам позивача були відсутні, що відображено в додатку №1 до Персональної картки безробітного.

Третя особа - Міністерство соціальної політики України, у судове засідання повноважного представника не направив, про дату час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України, правом надати письмові пояснення чи заперечення по суті позовних вимог не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надсилав.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач, має повну вищу освіту за спеціальністю "Соціологія" та здобув кваліфікацію соціолога, базову вищу освіту за напрямом підготовки "Право", здобув кваліфікацію бакалавр права 27.09.2016 року позивач звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № НОМЕР_1.

Згідно поданої заяви, наказом директора від 27.09.2016 року №НТ160927 йому наданий статус безробітного та відповідно до п.п. 2,4 ст.22, п.2 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п.п. 2.7, 2.9 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", призначена виплата допомоги по безробіттю з 04.10.2016 р. по 28.09.2017 року у розмірі, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що черговий прийом позивача до спеціаліста з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості було призначено на 08.06.2017 р., під час якого провідним фахівцем з питань зайнятості Харківського міського центру зайнятості здійснено пошук роботи за наступними посадами: соціолог, асистент соціолога, документознавець, діловод, фахівець, але вакансії були відсутні, та запропоновано відвідати спеціаліста з профорієнтації, про що відображено у додатку № 1 до Персональної картки безробітного. На прийомі провідного спеціаліста з профорієнтації 09.06.2017 року позивача ознайомлено зі станом ринку праці, надано консультацію з питань профорієнтації, проходження професійного навчання, згідно «Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних», затвердженого спільним наказом Міністерства соціальної політики України. Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 року № 318/655.

Під час професійної консультації позивачем виявлено бажання отримати освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст» за спеціальністю «юрист».

При цьому акцентовано увагу позивача на тому, що відповідно до п. 4.4, 5.1. Порядку перепідготовка здійснюється за освітньо-кваліфікаційним рівнями спеціаліста, молодшого спеціаліста і не може проводитися до підвищення освітньо-кваліфікаційного рівня; можливість проходження стажування безпосередньо на робочому місці у роботодавця за індивідуальною програмою, яка затверджується роботодавцем та погоджується територіальним органом.

Перевіряючи оскаржувану бездіяльність відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України , суд зазначає наступне.

Згідно ст.43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприянням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій ст. 45 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення" підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Судовим розглядом встановлено, що позивач має диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" від 05.07.2005 року та здобув кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін. Крім того, позивач від 27.06.2009 року отримав диплом бакалавра Харківського національного університету внутрішніх справ, згідно якого отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки "Право" та здобув кваліфікацію бакалавра права.

Суд також зауважує, що згідно копії трудової книжки позивача, останній по спеціальностям за отриманою освітою не працював.

Відповідно до записів у трудовій книжці від початку трудової діяльності з 1989 року працював на різноманітних посадах, як-от: слюсаря, токаря, формовщика, столяра, вантажника, охоронця, знімача - укладальника, дорожнього робочого, молодшого оператора лінії, спеціаліста.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3354 від 17.10.2016 року, виданої комунальним закладом «Харківська міська поліклініка № 20» позивачу за станом здоров'я не рекомендовано труд, пов'язаний з підняттям ваги вище п'яти кілограмів, довготривалим перебуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційними перегрузками постійно.

Частиною 3 статті 46 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що у разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Також, відповідно до п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 (далі - Порядок №198), у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Відповідно до п. 22 Порядку №198, підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.

Враховуючи встановлені судом обставини, у зв'язку з наведеним нормативним обґрунтуванням, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинялись відповідні дії щодо встановлення професій, робота за якими є підходящою позивачу за станом здоров'я, освітою тощо.

Вказані позивачем обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що, в свою чергу - несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, а відтак відсутні правові підстави для задоволення вказаної позовної заяви.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа: Міністерство соціальної політики України про визнання незаконною бездіяльності залишити без задоволення.

2. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 09.10.2017 р.

Суддя Рубан В.В.