Справа № 813/2520/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року справа № 813/2520/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді - Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-ТМ Львів" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Ютем-ТМ Львів звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване повідомлення-рішення прийнято на підставі акта перевірки № 307/13-01-14-02/00114011 від 21.03.2017 року.

У вищенаведеному акті контролюючий орган вказав про те, що позивачем порушено строки повернення валютної виручки по взаєморозрахунках з контрагентом нерезидентом: ТзОВ "ОСОБА_3 Кондукте" (Молдова). Позивач з такими висновками не погоджується, зазначив про те, що відповідач пропустив всі можливо діючі терміни застосування до товариства адміністративно-господарські санкції за порушення строків розрахунків у зовнішньоекономічній діяльності. А тому прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесене податкове повідомлення-рішення повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому є законним та обґрунтованим, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що у період з 13.03.2017 року по 15.03.2017 року Головним управління ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Ютем-ТМ Львів () з питань дотримання вимог валютного законодавства України по зовнішньоекономічному контракту від 01.10.2013 №01/10-3, укладеного із фірмою-неризидентом ТзОВ "ОСОБА_3 Кондукте" (Молдова), за наслідками якої складено акт № 307/13-01-14-02/00114011 від 21.03.2017 року.

У висновках акта перевірки відповідач зазначив про порушення ТОВ Ютем-ТМ Львів статті 1 Закону України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті по контракту від 01.10.2013 року №01/10-3, укладеному з фірмою-неризидентом ТзОВ "ОСОБА_3 Кондукте" (Молдова), відповідно до отриманого інформаційного повідомлення уповноваженого банку ПАТ "Кредобанк" від 08.04.2014 №00.07-7496/14.

На основі таких висновків було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2017 року.

Позивач із вказаним податковим повідомленням-рішенням не погодився, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

01.10.2013 року між ТОВ Ютем-ТМ Львів та ТОВ "ОСОБА_3 Кондукте" (Молдова) було укладено контракт, за яким Товариство направляло свій персонал для виконання робіт по ремонту ТЕЦ Глодянского цукрового заводу. Факт виконання умов договору підтверджується Актом виконаних робіт №3 за грудень 2013 року, який підписанно 26.12.2013 р на суму 24709,59 дол.США.

Оплата по вказаному договору здійснена лише в сумі 14 235,76 доларів США. На час розгляду справи позивач веде роботу по стягненню заборгованості через суди Республіки Молдова.

Як вбачається з акту перевірки, податковий орган на підставі повідомлення уповноваженого банку ПАТ "Кредобанк" від 08.04.2014 №00.07-7496/14, встановив порушення ТОВ Ютем-ТМ Львів вимог статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валют", оскільки кошти за оплату виконаних робіт в сумі 24709,59 дол.США не надійшли, відтак в позивача існує прострочена дебіторська заборгованість.

Виходячи з позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 04.11.2014 року №21-469а14, пеня за порушення ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є адміністративно-господарською санкцією, оскільки згідно зі ст. 1 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону порушення резидентами строків, передбачених, зокрема, ст. 1 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 % від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з преамбулою до Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» цей нормативний акт, зокрема, встановлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

У ст. 1 ПК України зазначено, що цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі ст. 14.1.156 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст. 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно- правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Одним із видів таких санкцій є адміністративно-господарський штраф (частина перша статті 239 ГК України).

Зі змісту (природи) виявлених порушень випливає, що вони не містять у собі ознак (елементів) складу податкового правовідношення, оскільки вони не стосуються відносин, що існують при визначенні державою видів податків, їх введення, справляння, проведення контролю і притягнення до відповідальності за порушення податкового законодавства; вони не стосуються відносини, пов'язаних із вилученням власності.

Зміст конкретних обставин і зумовлене ним правозастосування дає підстави вважати, що порушення ст. 1,2 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», на підставі яких винесено податкове повідомлення-рішення від 30.03.2017 року року №, відповідно, є порушеннями валютного законодавства, що підпадають під визначення порушень, за які застосовуються адміністративні-господарські санкції, передбачені статтею 238 ГК України, і на них не поширюються штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначається ПК України.

Відповідно до статті 250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду України від 02.06.2015 року №2-а- 1670/3230/11.

Відтак застосування контролюючим органом до платника податків адміністративно-господарської санкції у вигляді пені за порушення строків валютних розрахунків у сфері ЗЕД по спливу 6 місяців з моменту виявлення такого порушення є протиправним.

Оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідачем застосовано до Товариства пеню після спливу 6 місяців , тому винесене податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Посилання представника відповідача про те, що пеня за порушення строків валютних розрахунків відноситься до штрафних санкцій, на які стаття 250 ГКУ не поширюється, то таке судом не береться до уваги, виходячи з наступного.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобовязань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПКУ штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПКУ пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобовязань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п. 58.2 ст. 58 ПКУ податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, виходячи з логіки норм Податкового кодексу України, можемо дійти висновку, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) і пеня є різними поняттями. Тобто пеня за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності не є штрафною санкцією. Звідси, на пеню за порушення у сфері ЗЕД поширюється дія ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України (рішення по справах № К/800/31062/16, К/800/43360/14, К/800/55495/13, К/800/62310/14, К/9991/16239/12, К/9991/41306/12, К/9991/41002/11, К-33686/10 та ін.) та ВАС України у справі №К/800/31062/16 від 26.01.2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування не виконано.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 30.04.2017 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-ТМ Львів" (м.Львів, вул. О.Теліги,21,; ) 3 955,55 (три тисячі девятсот пятдесят пять гривень 55 коп) судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.