Справа № 826/226/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

22 вересня 2017 року 11:00 справа №826/226/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві 2. Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 3. Центру надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації
треті особи1. Товариство з обмеженою відповідальністю Перший український експертний центр 2. Публічне акціонерне товариство Холдингова компанія Київміськбуд
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням подальшої зміни позовних вимог, просить: 1) визнати дії Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації протиправними; 2) зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати позивача за місцем проживання, а саме в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/226/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію (далі по тексту відповідач 2).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Центр надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту відповідач 3).

В судовому засіданні 03 жовтня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідачі своїх представників до суду не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідачів, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2017 року залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Холдингова компанія Київміськбуд (далі по тексту третя особа 2).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:
Листом від 02 травня 2015 року №9/1124 Святошинський районний відділ Державної міграційної служби України в місті Києві повідомив позивача, що його заява стосовно реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розглянута, при наявності документів відповідно до статті 6 Закону України Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні та наказу МВС України від 22 листопада 2012 року №1077 питання реєстрації місця проживання буде вирішено згідно чинного законодавства.

Аналогічна відповідь містилася в листі Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві від 09 березня 2016 року №9/98.

Позивач вважає, що факт його законного права на проживання в гуртожитку в період з 2006 року по теперішній час підтверджується направленням заступника директора ТОВ Перший український експертний центр, квитанціями по сплаті комунальних послуг та трудової книжкою, та, як наслідок, вважає відмову Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України в місті Києві в реєстрації його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , протиправною

Відповідач 2 проти позов заперечив, зазначивши у письмових запереченнях про дотримання Святошинським районним відділом Державної міграційної служби України в місті Києві вимог чинного законодавства, про відсутність підстав для реєстрації місця проживання позивача за вищезазначеною адресою та безпідставність вимог до відповідача 2 та відповідача 3.

Відповідач 1, відповідач 3 та треті особи письмових пояснень та/або заперечень до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 з 07 жовтня 1991 року по 14 травня 2001 року, з 17 вересня 2001 року по сьогоднішній день перебуває у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством ДБК-3 на посаді зварника арматурних сіток та каркасів та електрозварника ручної зварки відповідно, про що свідчать дані трудової книжки позивача.

Як стверджує позивач, маючи потребу в житлі, йому за місцем роботи у 2006 році видано направлення, яке стало підставою для тимчасового поселення позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначене також підтверджується листом від 20 листопада 2013 року №01-403 ПАТ Домобудівний комбінат №3, в якому зазначено, що позивач працює на підприємстві більше 20 років, проживає з 2006 року по теперішній час в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , аналогічні відомості містяться в листі ПАТ Домобудівний комбінат №3 від 29 грудня 2015 року №01-364.

Копія направлення від 2006 року до суду не надана та в матеріалах справи відсутня, проте, відповідно до відміток у паспорті позивача у розділі Місце проживання ОСОБА_1 15 червня 2007 року був тимчасово прописаний в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , до 30 травня 2008 року.

25 квітня 2008 року позивач знятий з реєстраційного обліку.

26 червня 2008 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

04 січня 2016 року ТОВ Перший український експертний центр видало позивачеві направлення №157, відповідно до якого ОСОБА_1 надано одне ліжко місце у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

В направленні від 04 січня 2016 року №157 також міститься примітка, що направлення є підставою для тимчасового поселення на ліжко-місце.

Як стверджує позивач, в травні 2015 року він звернувся до міграційної служби України в місті Києві Святошинського районного відділу в місті Києві з заявою про реєстрацію місця проживання.

Копія заяви позивача до суду не надана та в матеріалах справи відсутня, проте, листом від 02 травня 2015 року №9/1124 Святошинський районний відділ Державної міграційної служби України в місті Києві повідомив позивача, що його заява стосовно реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розглянута, при наявності документів відповідно до статті 6 Закону України Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні та наказу МВС України від 22 листопада 2012 року №1077 питання реєстрації місця проживання буде вирішено згідно чинного законодавства.

Листом від 09 березня 2016 року №9/98 Святошинський районний відділ Державної міграційної служби України в місті Києві повторно повідомив позивача, що його заява стосовно зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 , розглянута, при наданні документів відповідно до статті 6 Закону України Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні та Наказу МВС України від 22 листопада 2012 року №1077 питання реєстрації місця проживання буде вирішено згідно чинного законодавства.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження регулює Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Згідно частини восьмої статті 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Статтею 10 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлено, що правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування визначає Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС ) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно пункту 2.1 Порядку громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

Пунктом 2.2 Порядку встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, крім випадків, установлених пунктом 2.8 цього розділу; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи (додаток 6), копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року №574 Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за № 84/20397; проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, -довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Пунктом 2.5 Порядку передбачено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Як стверджує позивач, факт його законного права на проживання в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 в період з 2006 року та по теперішній час підтверджується направленням від 04 січня 2016 року №157, квитанціями по сплаті комунальних послуг та копією трудової книжки.

Згідно частини першої статті 127 Житлового кодексу Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до частини першої статті 128 Житлового кодексу Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Згідно частини другої статті 128 Житлового кодексу Української РСР жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Статтею 129 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

З аналізу вищезазначених статей Житлового кодексу Української РСР Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що спеціальним документом, який є підставою для вселення та, як наслідок, відповідно до вимог Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні підтверджує право на проживання в гуртожитку є саме ордер.

Таким чином, оскільки законодавством передбачено спеціальний документ, який підтверджує вищезазначений факт, інший спеціальний документ відповідно до пункту 2.2 Порядку його замінити не може.

Окрім того, суд звертає увагу, що направлення від 04 січня 2016 року №157 видано позивачеві на одне ліжко місце у гуртожитку за адресою: пр. Леся Курбаса, 10В з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. В направленні від 04 січня 2016 року №157 також міститься примітка, що направлення є підставою для тимчасового поселення на ліжко-місце.

До позовної заяви позивачем додано рахунки на сплату житлово-комунальних послуг за листопад, жовтень, вересень, липень, серпень, травень, червень, квітень, березень 2015 року видані на ім`я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_6 , а також рахунки на сплату житлово-комунальних та інших послуг за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року видані на ім`я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_7 , проте докази оплати вищезазначених рахунків до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Окружний адміністративний суд міста Києва також звертає увагу, що відповідно до пункту 2.2 Порядку для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру, серед іншого, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру.

Листом від 19 січня 2016 року №00075/0/2-16 ПАТ Холдингова компанія Київміськбуд повідомила ТОВ Перший український експертний центр, що товариство, як власник гуртожитку, не заперечує проти реєстрації громадянина ОСОБА_1 в гуртожитку за фактичним місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, до суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази належності гуртожитку на праві власності ПАТ Холдингова компанія Київміськбуд, а також докази подання позивачем вищезазначеної згоди від 19 січня 2016 року разом із заявою про реєстрацію місця проживання до підрозділу ДМС.

Відповідно до статті 91 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги, що докази подання позивачем підрозділу ДМС разом із заявою стосовно зняття з реєстрації місця проживання та одночасною реєстрацією документів відповідно до статті 6 Закону України Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні та Порядку, а також згоди від 19 січня 2016 року, до суду не надано та в матеріалах справи відсутні, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що Святошинським районним відділом Державної міграційної служби України в місті Києві вимоги чинного законодавства не порушено, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Центру надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації зареєструвати позивача за місцем проживання необхідно зазначити наступне.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг, що набрав чинності 29 грудня 2015 року, з 04 квітня 2016 року функції з реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб віднесено до компетенції виконавчого органу сільської, селищної або міської ради.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01 лютого 2016 року №48 Про організаційно- правові заходи, пов`язані з наданням адміністративних послуг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб у межах міста Києва, а також наданням відомостей з Державного земельного кадастру районним в місті Києві державним адміністрація, у тому числі і Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації, доручено з 04 квітня 2016 року здійснювати реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб.

Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 квітня 2016 року №197 Про затвердження структури, чисельності керівництва та структурних підрозділів Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації з 01 квітня 2016 року в апараті державної адміністрації утворено відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб.

До суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із заявою про реєстрацію місця проживання до Центру надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації після 04 квітня 2016 року, як наслідок, порушення прав позивача в діях відповідачів 2 та 3 не вбачається, а підстави для реєстрації місця проживання позивача у відповідача 3 відсутні. Подання відповідачем 2 письмових заперечень на адміністративний позов в рамках розгляду справи №826/226/16 не можна вважати порушенням прав позивача, а є лише гарантованим законодавство правом відповідача 2 заперечувати на позовну заяву.

Окрім того, необхідно зазначити, що відповідно до частини третьої статті 10 Закону України Про адміністративні послуги суб`єкт надання адміністративних послуг надає адміністративну послугу, а центр надання адміністративних послуг забезпечує організацію надання такої послуги у найкоротший строк та за мінімальної кількості відвідувань суб`єктом звернення.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання Центру надання адміністративних послуг Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації зареєструвати позивача за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, оскільки центр надання адміністративних послуг не надає адміністративні послуги, а лише забезпечує організацію надання такої послуги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем 2 доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко