Справа № 337/2789/17 (2-а/337/212/2017)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2017 року справа № 337/2789/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Панченко О.М. Іванова С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії та скасувати рішення Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 16 від 30.06.2017 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати до пільгового стажу згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 03.01.1991 по 23.04.1999 на посаді медичної сестри в лікувально-хірургічному відділенні в ЗАТ «Дентакор» та період роботи з 26.04.1999 по 31.05.2011 у ПП «Стоматологія Нова» на посаді медичної сестри стоматологічного кабінету та після переведення у тому ж підприємстві на посаді рентген лаборанта; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплатити пенсію за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.06.2017.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 23 червня 2017 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 16 від 30.06.2017 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки немає законних підстав зарахувати до спеціального стажу роботу на посадах медичної сестри у період з 03.01.1991 по 23.04.1999 в орендному підприємстві «Дентакор» (ЗАТ «Дентакор») та з 26.04.1999 по 31.05.2011 в ПП «Стоматологія Нова», тобто в закладах, які мають інше найменування, ніж зазначено у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993.

Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та оскаржуваному рішенню, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів,- за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років, зокрема, мають працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 вказаного Закону встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Статтею 56 цього Закону встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Правобережного ОУПФ України м. Запоріжжя № 16 від 30.06.2017, єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років стали висновки відповідача про неможливість зарахування періодів роботи останньої з 03.01.1991 по 23.04.1999 в орендному підприємстві «Дентакор» (ЗАТ «Дентакор») та з 26.04.1999 по 31.05.2011 в ПП «Стоматологія Нова».

Проте суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість таких висновків відповідача, адже відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, до закладів та установ охорони здоров'я, робота в яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, віднесено, зокрема, лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри. Посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Також у примітці 2 до Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Як вбачається із записів у трудовій книжці та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 з 03.01.1991 по 23.04.1999 працювала в орендному підприємстві «Дентакор» (ЗАТ «Дентакор») на посаді медичної сестри.

Згідно з архівною довідкою № Б-133/19 від 24.01.2014, виданою архівним відділом Запорізької міської ради, ЗАТ «Дентакор» з 1953 року найменувалося як Стоматологічна поліклініка № 1, з 17.11.1961 - Обласна стоматологічна поліклініка Запорізького обласного відділу охорони здоров'я Міністерства охорони здоров'я України, з 14.03.1991 - Обласна стоматологічна поліклініка Орендного науково-технічного медичного підприємства «Дентакор», з 30.04.1996 - Закрите акціонерне товариство «Дентакор».

Також, відповідно до витягу з ЄДР видом діяльності ЗАТ «Дентакор» є медична практика, стоматологічна практика, що також підтверджується ліцензією, виданою Міністерством охорони здоров'я України.

У період з 26.04.1999 по 31.05.2011 ОСОБА_1 працювала в ПП «Стоматологія Нова» на посаді медичної сестри стоматологічного кабінету. З 16.04.2001 переведена на посаду рентгенлаборанта.

Згідно з витягом з ЄДР основним видом діяльності ПП «Стоматологія Нова» є стоматологічна практика, також в матеріалах справи містяться ліцензії, видані Міністерством охорони здоров'я України вказаному підприємству на право провадження медичної практики, та акредитаційні сертифікати.

Статтею 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» визначено, що заклад охорони здоров'я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, основним завданням яких є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Відповідно до стаття 16 вказаного Закону заклади охорони здоров'я підлягають акредитації у випадках та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Правобережного ОУПФ України м. Запоріжжя № 16 від 30.06.2017, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, адже остання працювала у закладах охорони здоров'я, які займалися медичною практикою на підставі ліцензій та акредитаційних сертифікатів, виданих Міністерством охорони здоров'я України. Вказані заклади відповідають Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, а тому період роботи позивача з 03.01.1991 по 23.04.1999 в орендному підприємстві «Дентакор» (ЗАТ «Дентакор») та з 26.04.1999 по 31.05.2011 в ПП «Стоматологія Нова» має бути зарахований до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, суд першої інстанції у судовому рішенні, надавши оцінку неправомірності відмови відповідача у зарахуванні позивачеві періоду роботи з 03.01.1991 по 23.04.1999 в орендному підприємстві «Дентакор» (ЗАТ «Дентакор») на посаді медичної сестри, не зобов'язав позивача здійснити його зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, що призведе до неповного відновлення порушених прав позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим постанова суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року в адміністративній справі № 337/2789/17 змінити.

Абзац третій резолютивної частини постанови після слів: «на посаді рентген лаборанта» доповнити словами: «,а також період роботи з 03.01.1991 по 23.04.1999 в орендному підприємстві «Дентакор» (Закритому акціонерному підприємстві «Дентакор») на посаді медичної сестри».

В іншій частині постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2017 року в адміністративній справі № 337/2789/17 залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов