Справа № 334/5380/16-а (2-а/334/265/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2017 рокусправа № 334/5380/16-а провадження №2-а/334/45/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2017 року по справі № 334/5380/16-а (провадження №2-а/334/45/17) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядового ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серія АР №036025 від 23.08.2016р., винесену поліцейським роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядовим ОСОБА_2, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 510грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події адміністративного правопорушення та без наявності доказів вчинення такого.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що поліцейським роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядовим ОСОБА_2 прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 146825 від 08.07.2016 року відносно ОСОБА_1, якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

З вищевказаної постанови вбачається, що позивач 08.07.2016р. о 15-40 год. в місті Запоріжжі по вулиці Трегубенка, 46, керуючи транспортним засобом Renault 21, державний номер НОМЕР_1, здійснив рух по полосі маршрутних транспортних засобів, позначеною знаком 5.11, чим порушив ПДР України, п.17.1

Не погоджуючись із винесеною постановою позивач подав скаргу до Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції посилаючись на те, що постанову складено з допущенням суттєвих помилок та просив її скасувати.

Рішенням № 67 від 18.08.2016 року т.в.о. начальника управління ОСОБА_3 скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково та скасував постанову серії ДР № 146825 від 08.07.2016 року відносно позивача, оскільки поліцейським не в повному обсязі було дотримано ст. 283 КУпАП та невірно зазначено час і місце вчинення адміністративного правопорушення. Справу направлено на новий розгляд.

23.08.2016р. поліцейським роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядовим ОСОБА_2 у приміщенні Департаменту патрульної поліції, за адресою вул. Перемоги, 96, складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 036025, згідно якої 08.07.2016р. о 15 год. 40 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Renault 21, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Сергія Тюленіна, буд. 16 у м.Запоріжжя, здійснив рух смугою громадського транспорту, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив п. 17.1 ПДР України,

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Як вбачається з мотивувальної частини оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1, 08.07.2016р. о 15 год. 40 хв., керуючи автомобілем марки Renault 21, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Сергія Тюленіна, буд. 16 у м.Запоріжжя, здійснив рух смугою громадського транспорту, позначеною дорожнім знаком "5.11", чим порушив п. 17.1 ПДР України.

В той же час, будь-яких доказів того, що позивач здійснив рух смугою громадського транспорту, позначеною дорожнім знаком 5.11, зокрема, фото, відео матеріалів, пояснень свідків тощо, відповідачем а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, у звязку з чим вказав на наявність підстав для його скасування та задоволення позову.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, оскільки виконання патрульним поліцейським своїх обовязків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не позбавляє останнього обовязку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15 червня 2017 року по справі № 334/5380/16-а (провадження №2-а/334/45/17) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк