Справа № 201/12094/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/201/347/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі про зобов'язання надати відповідь на інформаційний запит та відшкодування нематеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача надати відповідь на інформаційний запит від 14 серпня 2017 року про нормативні підстави встановлення розміру пенсії КАСУ та зобов'язати відповідача надати відповідь на інформаційний запит від 14 серпня 2017 року у порядку та у строки, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації», а також стягнути із відповідача спричинену нематеріальну шкоду у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування доводів поданого адміністративного позову ОСОБА_1 зазначає, що 14 серпня 2017 року звернувся до відповідача із інформаційним запитом про нормативні підстави невиконанням відповідачем при призначенні та виплаті пенсії ч. 2 ст. 46 Конституції України, оскільки 949 грн. значно менше 1312 грн. Листом від 15 серпня 2017 року № З 169 відповідач надав відповідь, що запит на публічну інформацію буде розглянуто у порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян», оскільки інформація, про яку йдеться у запиті, не є інформацією, яка може бути оприлюднена. Позивач указує, що відомості про конкретні норми законодавства, які відповідач застосував при призначенні пенсії, складають предмет, що регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації» та не є конфіденційними. Такими діями відповідача позивачу спричинена нематеріальна шкода, що виразилася у додаткових зусиллях позивача із вгадування мотивів основної діяльності відповідача (зокрема визначення розміру пенсії), та яку позивач оцінює у 10000 грн.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалою від 28 серпня 2017 року відкрито скорочене провадження у справі за указаним адміністративним позовом та запропоновано відповідачу протягом десяти днів з моменту отримання цієї ухвали подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Під час цього строку 12 вересня 2017 року позивачем надано до суду додаткові пояснення у справі, відповідно до яких він зазначає, що 28 серпня 2017 року на його електронну адресу відповідачем направлено відповідь на його запит із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 26 березня 2014 року № 265. Також повідомляється про доплату до прожиткового мінімуму пропорційно до трудового стажу.

На виконання ухвали про відкриття скороченого провадження у цій справі представник відповідача 18 вересня 2017 року надав до канцелярії суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В якості доводів Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі у поданих запереченнях вказує на те, що вищевказаний запит позивача розглянуто управлінням в порядку та в строки встановлені Законом України «Про звернення громадян» та надано відповідь від 28 серпня 2017 року № З-169, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Зважаючи на перебування судді Ходаківського М.П. у відпустці з 18 вересня 2017 року по 02 жовтня 2017 року, письмові заперечення відповідача передано судді для розгляду 02 жовтня 2017 року, у зв'язку із чим рішення ухвалено 06 жовтня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та це підтверджено матеріалами справи, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі із запитом про надання публічної інформації наступного змісту: «Прошу предоставить информацию о законодательных основаниях отсутствия применения при назначении мне 09 марта 2017 года пенсии и при ее последующих выплатах положения ст. 46 Конституции Украины о размерах пенсии не меньше прожиточного минимума». Крім того, ОСОБА_1 просив надати указану інформацію в електронному вигляді на його електронну адресу.

Особа, якій було направлено такий запит, надала позивачу відповідь від 15 серпня 2017 року № З 169, із якої вбачається, що інформація про призначення пенсії, про яку йдеться у запиті, не є такою, що може бути оприлюднена. Заява про публічну інформацію зареєстрована як звернення громадян та буде розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Звертаючись до суду із відповідним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги недотриманням відповідачем, зокрема, вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». На цей Закон він також посилався і в самому інформаційному запиті від 14 серпня 2017 року.

Так, згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Згідно із ч.1 ст. 20 цього Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VІ).

Дана правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Отже, оскільки у запиті позивача висловлено прохання надати «информацию о законодательных основаниях отсутствия применения при назначении мне 09 марта 2017 года пенсии и при ее последующих выплатах положения ст. 46 Конституции Украины о размерах пенсии не меньше прожиточного минимума», тобто прохання надати роз'яснення щодо нарахування пенсії у розмірі нижчому за прожитковий мінімум, то поданий запит позивача має бути віднесений до розгляду в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян» і в ньому відсутні ознаки, які б відносили його до сфери дії лише законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із частиною 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Як встановлено судом із наданих сторонами письмових документів, 28 серпня 2017 року Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в місті Дніпрі на електронну адресу ОСОБА_1 у строки визначені Законом України «Про звернення громадян» йому направлено відповідь на запит із роз'ясненням розрахунку призначеної пенсії із посланням на відповідні приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Наведене також підтвердив і сам позивач ОСОБА_1 у додаткових поясненнях до позову, що подані до суду 12 вересня 2017 року.

Суд звертає увагу на те, що предметом зазначеного спору є правомірність розгляду відповідачем запиту ОСОБА_1, законність дій відповідача щодо розрахунку та призначення йому пенсії не є предметом цієї справи.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4).

З огляду на викладені приписи законодавства, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки діям відповідача щодо ненадання відповіді на запит, суд дійшов до висновку, що відповідачем не було завдано жодної шкоди позивачу з огляду на відсутність ознак будь-якої протиправності в його діях.

За результатами розгляду справи та вивчення доказів, що надійшли до суду, суд дійшов висновку, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі про зобов'язання надати відповідь на інформаційний запит та відшкодування нематеріальної шкоди відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя М.П. Ходаківський