Справа № 569/12723/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року місто Київ К/800/11217/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Рівненської міської ради на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у справі за позовом приватного підприємства «Альянс-Вест» до Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство - фірма «Альянс-Вест» звернулось до суду з позовом до Рівненської міської ради в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської міської ради «Про впровадження мораторію на забудову земельної ділянки, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Пересопницька (біля будинку № 58)» від 23 червня 2015 року № 5377.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі рішення Рівненської міської ради від 25.02 2004 № 690 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Пересопницькій біля будинку № 58 із строком дії договору на 10 років. Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем без врахування положень статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору, є втручанням у право володіння зазначеною ділянкою, прийняте без дотримання справедливого балансу між вимогами інтересів суспільства і необхідними умовами захисту основних прав орендаря.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської міської ради від 23 червня 2015 року № 5377.

У поданій касаційній скарзі Рівненська міська рада з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення Рівненської міської ради від 25.02 2004 № 690 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Пересопницькій біля будинку № 58 із строком дії договору на 10 років.

Пунктом 1 Договору сторони встановили цільове призначення земельної ділянки - для будівництва торгових закладів.

Зазначений договір було зареєстровано у ДЗК 29.07.2004 року за № 555.

Актом приймання-передачі орендодавець передав орендарю земельну ділянку.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року у справі № 918/1485/14 залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 15 квітня 2015 року та ухвалою Верховного Суду України від 03 вересня 2015 року визнано укладеною додаткову угоду щодо строку дії Договору оренди - до 08.07.2024 року.

Додаткову угоду було зареєстровано у встановленому Законом порядку 05.06.2015 року.

23 червня 2015 року Рівненською міською радою прийнято рішення № 5377, яким запроваджено до 01.01.2025 року мораторій на забудову земельної ділянки, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Пересопницька (біля будинку № 58) і яка перебуває у позивача на праві оренди.

Як вбачається з тексту вказаного рішення, рада, керуючись статтями 140 та 146 Конституції України, статтями 31, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи соціальну напругу, пов'язану із забудовою за адресою м. Рівне, вул. Пересопницька (біля будинку № 58), з метою захисту інтересів мешканців міста Рівного вирішила: 1. Запровадити до 1 січня 2025 року мораторій на забудову за адресою м. Рівне, вул. Пересопницька (біля будинку № 58) в порядку, встановленому чинним законодавством; 2. Контроль за виконанням цього рішення доручити постійній комісії з питань архітектури, будівництва та землевпорядкування; постійній комісії з питань економічного розвитку, промисловості, інвестицій та підтримки підприємництва, а організацію його виконання - заступникам міського голови.

Вважаючи рішення міської ради від 23.06.2015 № 5377 незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не дотримано принципу рівності сторін; не дотримано справедливого балансу між вимогами інтересів суспільства і необхідними умовами захисту основних прав позивача, як орендаря спірної земельної ділянки; не забезпечено право позивача на участь у процесі прийняття рішення.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

За змістом статті 93 Земельного кодексу України слідує, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди, що передбачено статтею 93 Земельного кодексу України

Пунктом 3 частини 2 статті 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про той факт, що приймаючи рішення про запровадження мораторію на забудову орендованої позивачем земельної ділянки, яка перебуває в оренді вже понад 10 років, на якій частина торгових закладів вже побудована та введена в експлуатацію, а інша частина торгових закладів будується, Рівненська міська рада порушила зазначені вимоги Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

Також, частиною 1 статті 169 Цивільного кодексу України визначено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до статті 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Судами попередніх інстанцій обґрунтовано зазначено, що враховуючи наявність між сторонами орендних (договірних) відносин, приймаючи спірне рішення, відповідач мав би керуватися інтересами суспільства нарівні з іншим учасником цих відносин (позивачем), із дотриманням справедливого балансу між вимогами інтересів суспільства і необхідними умовами захисту основних прав позивача.

Натомість, суди попередніх інстанцій встановили, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було дотримано принципу рівності сторін; не було дотримано справедливого балансу між вимогами інтересів суспільства і необхідними умовами захисту основних прав позивача; не забезпечено право позивача на участь у процесі прийняття рішення; Міською радою не надано належних та допустимих доказів щодо наявності соціальної напруги, якими обґрунтовувалось необхідність прийняття оскаржуваного рішення, що у сукупності свідчить про незаконність рішення Рівненської міської ради від 23.06.2015 № 5377.

За таких обставин, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду факти та обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Інші доводи касаційної скарги обґрунтованих висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Рівненської міської ради залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: