Справа № 580/122/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.Справа № 580/122/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 04.07.2017р. по справі № 580/122/17

за позовом ОСОБА_2

до Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язати вчинити певні діїї,

ВСТАНОВИЛА

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до Лебединського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі по тексту - Лебединське об'єднане УПФУ, відповідач), в якому просив суд визнати протиправним рішення Лебединського об'єднаного УПФУ Сумської області про відмову позивачці у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення; зобов'язати Лебединське об'єднане УПФУ Сумської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 04.07.2017 року по справі № 580/122/17 адміністративний позов ОСОБА_2 до Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправним рішення та зобов'язати вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним рішення Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про відмову ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов'язано Лебединське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_2 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати - судовий збір в розмірі 640 гривень, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Лебединського районного суду Сумської області від 04.07.2017 року по справі № 580/122/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що загальний стаж роботи позивачки, який дає право на пенсію за вислугу років та на призначення одноразової грошової допомоги, станом на день призначення пенсії (08.09.2016 року) складає 29 років 0 місяців 24 дні, і є недостатнім для призначення і виплати грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Пояснив, що відповідачем не враховано до вказаного стажу періоди роботи позивачки з 01.09.1994 року по 31.08.1995 року на посаді заступника директора по навчально-методичній роботі у Ворожбянському СПТУ № 6 (1 рік 0 місяців 0 днів), оскільки посада "заступник по навчально-методичній роботі" не передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (далі по тексту - Перелік № 909). Крім того, відповідачем не враховано до вказаного стажу періоду роботи позивача на посаді методиста училища з 01.09.1995 року по 28.08.2000 року (4 роки 11 місяців 27 днів), оскільки записи №№ 5, 6 трудової книжки БТ-І №9943646 не відповідають наказам по Ворожбянському СПТУ від 01.09.1995 р. № 35 та від 28.08.2000 р. № 44, на підставі яких були зроблені ці записи. Згідно з цими наказами позивач працювала саме на посаді методиста училища, а про роботу викладачем інформатики не зазначено у жодному з них, крім того, посада "методист" у вищих навчальних закладах І-ІІ рівня акредитації, професійно-технічних навчальних закладах не передбачена Переліком № 909.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 15.09.2016 року перебуває на обліку в Лебединському об'єднаному УПФУ Сумської області та отримує пенсію за віком.

До спеціального стажу відповідачем було враховано 29 років 0 місяців 24 дні.

Матеріалами справи підтверджено, що 03.10.2016 року ОСОБА_2 зверталась до Лебединського об'єднаного УПФУ із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 07.10.2016 року № 40/В-1 позивачці відмовлено у призначенні вказаної допомоги з посиланням на відсутність у неї необхідного страхового стажу, що дає право на призначення даної допомоги. Вказаним листом повідомлено позивачку, що період роботи з 01.09.1994 року по 31.08.1995 року на посаді заступника директора по навчально-методичній роботі у Ворожбянському СПТУ № 6 (1 рік 0 місяців 0 днів) не зараховується до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки посада "заступник директора по навчально-методичній роботі" не передбачена Переліком № 909. Таким чином, станом на 15.09.2016 року спеціальний стаж позивачки складає 29 років 0 місяців 24 дні, у зв'язку з чим відсутні підстави для виплати позивачці вказаної допомоги (а.с.33).

Листом Лебединського об'єднаного УПФУ від 09.11.2016 року № 43/13-1 роз'яснено, що записи №№ 5, 6 у трудовій книжці позивачки здійснені на підставі наказів по Ворожбянському ПТУ № 35 від 01.09.2015 року та від 28.08.2000 року № 44, згідно з якими ОСОБА_2 працювала на посаді методиста, посада "викладач інформатики" в цих наказах зазначена не була. Отже, робота на посаді методиста була основною роботою позивача (а.с.34).

Не погодившись з відмовою відповідача у нарахуванні та виплаті позивачці грошової допомоги, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом про її оскарження, зобов'язання Лебединського об'єднаного УПФУ нарахувати та виплатити позивачці грошову допомогу в розмірі 10 мінімальних пенсій станом на день її виплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не врахував стаж ОСОБА_2 за спірні періоди, та, як наслідок, необґрунтовано відмовив позивачці у виплаті грошової допомоги з посиланням на відсутність у неї відповідного стажу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги , з огляду на таке.

Згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі по тексту - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку № 637).

Як встановлено судом першої інстанції з наявних в матеріалах справи копії трудової книжки (а.с.11-13), копій книги і наказів по Ворожбянському СПТУ №36 (а.с.14-15), та підтверджено в суді апеляційної інстанції, 24 серпня 1994 року позивачка прийнята на посаду викладача математики Ворожбянського сільського професійно-технічного училища, 01 вересня 1994 року переведена на посаду заступника директора по навчально-методичній роботі з правом читати години інформатики, фізики, математики. 01 вересня 1995 року позивачка була переведена на посаду методиста Ворожбянського середнього професійно-технічного училища, викладача інформатики, 28 серпня 2000 року звільнена з роботи за власним бажанням. З 28.08.2000 року позивача було призначено на посаду заступника директора Ворожбянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів (наразі - Ворожбянський навчально-виховний комплекс : загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Лебединської районної ради Сумської області).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для відмови відповідача у зарахуванні до спеціального стажу позивачки, що дає право на пенсію за вислугу років, періодів роботи з 01.09.1994 року по 31.08.1995 року на посаді заступника директора з навчально-методичної роботи Ворожбянського СПТУ та з 01.09.1995 року по 28.08.2000 року на посаді методиста вказаного училища (4 роки 11 місяців 27 днів), слугувало твердження відповідача про те, що такі посади не передбачені Переліком № 909. Крім того, відповідач вважає, що записи у трудовій книжці ОСОБА_2 № 5 та № 6 щодо роботи позивачки на посаді методиста не відповідають наказам директора Ворожбянського СПТУ № 35 від 01.09.1995 року, від 28.08.2000 року № 44, на підставі яких вчинені ці записи.

Як визначено Переліком № 909 (в редакції, чинній на час роботи позивача на вищезазначених посадах) право на пенсію за вислугу років дає робота у вищих навчальних закладах I - II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на посадах : викладачів, педагогів.

Зазначеним Переліком в редакції, чинній з 26.09.2002 року, встановлено, що право на пенсію за вислугу років дає робота у вищих навчальних закладах I - II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на посадах : директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів, педагогів професійного навчання, практичних психологів, соціальних педагогів, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до якого було віднесено, зокрема, посади заступника директора з навчально-методичної роботи та методиста.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що посади заступника директора ПТУ з навчально-методичної роботи та методиста, які позивачка займала в період з 01.09.1994 року по 31.08.1995 року та з 01.09.1995 року по 28.08.2000 року відповідно, є такими, що не надають права на пенсію за вислугу років та не зараховуються до спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до даних трудової книжки позивачка в період з 01.09.1994 року по 31.08.1995 року та з 01.09.1995 року по 28.08.2000 року займала посаду не лише заступника директора по навчально-методичній роботі та методиста відповідно, а й викладача інформатики (а.с.12).

Як зазначалось вище, в силу ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.1 ст.48 КЗпП України, п.1 Порядку № 637 саме трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Крім того, наявною в матеріалах справи копією наказу № 43 від 02.09.1994 року підтверджено, що позивача було прийнято на роботу на посаду заступника директора Ворожбянського СПТУ з правом читати години інформатики, фізики, математики (а.с.14).

Наявною в матеріалах справи довідкою Державного професійно-технічного закладу "Лебединське вище професійне училище лісового господарства" підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно мала навантаження теоретичної підготовки, але вказати точну кількість годин неможливо з огляду на відсутність документації за 1995-1999 роки Ворожбянської філії (а.с.96).

З наданих до матеріалів справи копій особових рахунків ОСОБА_2 судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за період з 01 вересня 1994 року по 13 липня 1997 року позивачка кожного місяця мала доплату за години педагогічного навантаження.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, право на пенсію за вислугу років не залежить від обсягу навчального навантаження і, відповідно, від розміру заробітної плати та обсягу сплачених страхових внесків.

З приводу доводів відповідача про невідповідність записів № 5 та № 6 у трудовій книжці позивача змісту наказів № 35 від 01.09.1995 року, № 44 від 28.08.2000 року, на підставі яких вчинені ці записи, а саме відсутності у наказах посади "викладач інформатики" колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі по тексту - Інструкція), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п.2.3. Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.4 Інструкції).

Відповідно до п.2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Наведеними нормами підтверджено, що законодавцем обов'язок щодо правильного і повного внесення записів до трудової книжки працівника покладено саме на роботодавця або уповноважений ним орган, а тому певні розбіжності між наказами роботодавця та заповненою ним трудовою книжкою не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про надання грошової допомоги відповідно до статті п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно не врахований стаж роботи ОСОБА_2 з 01.09.1994 року по 31.08.1995 року на посаді заступника директора Ворожбянського СПТУ по навчально-виховній роботі, та з 01.09.1995 року по 28.08.2000 року на посаді методиста Ворожбянського СПТУ до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на досліджені докази та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_2 у призначенні грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з підстав відсутності у позивачки достатнього спеціального стажу, діяв необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для вчинення таких дій, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а відтак, наявні підстави для визнання такого рішення відповідача протиправним та зобов'язання Лебединського об'єднаного УПФУ нарахувати та виплатити позивачці вказану допомогу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 04.07.2017р. по справі № 580/122/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 09.10.2017 р.