Справа № 681/370/16-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/370/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бобяк Б.В.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

05 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

за участю: секретаря судового засідання: Гіюка Д.М.

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представників відповідача: Олійник Наталії Василівни

Герасимчук Олени Олександрівни

експерта: Гребінної Ганни Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Полонської міської ради на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Полонської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Полонської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької областу від 06 травня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач та його представник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з січня 2007 року по березень 2014 року перебував в трудових відносинах з Полонською міською радою де обіймав посади секретаря виконкому Полонської міської ради та заступника міського голови, керуючого справами виконавчого комітету міської ради.

Вподальшому, після звільнення позивач звернувся до відповідача з заявою про надання відомостей по заробітній платі за вищезазначений період роботи.

01.12.2015 року Полонською міською радою надано ОСОБА_2 копії розгорнутих відомостей по його заробітній платі.

Здійснивши особисті розрахунки заробітньої плати, співставивши вказані відомості та розпорядчі документи голови Полонської міської ради і рішенні Полонської міської ради позивач дійшов висновку, що відповідачем не доплачено йому 57534,38 грн. премії за період з січня 2007 року по березень 2014 року, індексацію заробітної плати за червень-грудень 2013 року та січень-березень 2014 року в сумі 5050,16 грн. та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за період з січня 2007 року по березень 2014 року.

Оскільки відповідач відмовився добровільно сплатити вказані кошти, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, оскільки доказами наданими ОСОБА_2 доведено заборгованість Полонської міської ради по заробітній платі перед ним, саме в заявлених позивачем сумах.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку виплачують працівнику за виконану роботу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 07.06.2001 № 2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування", дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Частиною другою статті 33 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 3 ст.21 Закону № 2493-III визначено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже трудові відносини пов'язані з оплатою праці посадових осіб органів місцевого самоврядування регулюються КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законами України "Про державну службу" та "Про службу в органах місцевого самоврядування" та підзаконними нормативно-правовими актами прийнятими Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до абзацу 2 п. 6 Постанови Кабінету міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», із змінами та доповненнями (далі-Постанова №268) преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі, установлених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Згідно ч.7 ст.55 Закону України «Про місцевосамоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР (зі змінами та доповненнями) голова районної, обласної районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Пунктом п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», (далі-Постанова №268) встановлено оклади та визначено право керівникам органів надавати, затвердженого фонду оплати праці:

-здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 1 січня 2007 року - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

-надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб нгчз. складу).

Основним документом, для визначення середньомісячної заробітної плати є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100).

Згідно п.2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

В п. 3 Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Отже, премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Одноразову винагороду за підсумками роботи за рік і за вислугу років включають у середній заробіток шляхом додавання до заробітку за кожен місяць розрахункового періоду 1/12 винагороди, нарахованої в поточному році за попередній рік.

У випадку, коли премії, винагороди нараховуються в поточному за попередній місяць у фіксованому розмірі, і в цих місяцях відпрацьовані не всі робочі дні то премії враховуються пропорційно відпрацьованому періоду.

Пунктом 3 ст. 2 Постанови №268 визначено право керівників у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Визначення суми матеріальної допомоги на оздоровлення як передбачено п. 2 Порядку №100, в усіх інших випадках збереження середньої зарплати (крім оплати відпусток) середньомісячна зарплата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Правила розрахунку виплат, що обчислюються виходячи із середньої зарплати за останні 2 місяці роботи, наведено в п. 8 Порядку № 100.

Так, пунктом 8 вказаного Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих диів/годии, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством-на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Також, на виконання норм цього пункту Мінпраці та соцполітики в листі від 21.08.2009 №506/13/84-09 викладено такий алгоритм нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення.

Допомога визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньоденна зарплата, у свою чергу, визначається діленням зарплати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на два сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно із графіком роботи установи, прийнятим із дотриманням вимог законодавства.

Виходячи з наведеного, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань для посадових осіб органів місцевого самоврядування не носить обов'язкового характеру і виплачуються тільки в разі прийняття відповідного рішення керівником цього органу в розмірі, що не повинен перевищувати середньомісячну зарплату.

Індексація доходів громадян здійснюється згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі-Порядок №1078), з метою часткового або повного відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як добуток суми нарахованого доходу, обмеженої прожитковим мінімумом, і величини приросту індексу споживчих цін, поділеного на 100 % - коефіцієнта індексації, який розраховується наростаючим підсумком на основі щомісячних індексів споживчих цін за даними Держкомстату.

Індексації підлягають грошові доходи населення, що не мають разового характеру, у межах прожиткового мінімуму, установленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Заробітна плата індексується в межах прожиткового мінімуму на працездатну особу. Розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб з розрахунку на місяць встановлено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року № 5515-VІ і вони складають: у січні - листопаді 2013 року - 1147 грн.; у грудні - 1218 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-VІІ (в редакції Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» №1165- VII від 27.03.2014 року) встановлено розмір прожиткового мінімуму на працездатну особу 1218,00 грн.

Сума індексації нараховується та виплачується одночасно з нарахуванням і виплатою (відповідно) заробітної плати за місяць, доходи за який підлягають індексації.

Механізм визначення базового місяця встановлено п. 5 Порядку №1078, відповідно до якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв'язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

У разі коли індекс споживчих цін для проведення індексації, розрахований наростаючим підсумком, перевищив 10 відсотків, Кабінет Міністрів України приймає рішення про підвищення тарифних ставок (окладів) працівникам бюджетної сфери, органам державної влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів з урахуванням суми індексації, яка складається на момент підвищення.

Отже у загальному випадку, базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін вважається місяць, у якому відбувається підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових. Місяць підвищення грошових доходів працівників завжди вважається базовим, незалежно від того, перевищила сума підвищення заробітної плати суму можливої індексації чи ні.

Таким чином, для визначення суми індексації в місяці підвищення доходу необхідно порівнювати зарплату до підвищення з урахуванням можливої індексації та зарплату після підвищення.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З метою з'ясування тих обставин по справі, які потребують спеціальних знань та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з'ясовані судом на основі положень чинного законодавства, судом апеляційної інстанції призначено судово-бухгалтерську експертизу, на вирішення якої були поставлено питання що стосуються виплати Полонською міською радою позивачу в спірні періоди премії, індексації заробітної плати та матеріальної допомоги.

По вказаних питаннях згідно експертного дослідження, судом отримано висновок експерта Вінницького відділення КНДІСЕ Гребінної Г.М. № 2170/60-21 від 29.06.2017 року.

Пояснення, аналогічні викладеним у висновку, надані експертом Гребінною Г.М. під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

При дослідженні експертного висновку, колегією суддів встановлено, що він грунтується на нормах КЗпП України, Законів «Про оплату праці», Про державну службу" та "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також Постанови Кабінету міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100).

Так, відповідачем надані суду розпорядження Виконавчого комітету Полонської міської ради про преміювання працівників виконкому, розпорядження про надання відпусток та матеріальних допомог ОСОБА_2 та рішення чергових та позачергових сесій відповідача за період з травня 2010 по березень 2014 років про встановлення розмірів надбавок, премій, матеріальної допомоги працівникам, зокрема ОСОБА_2, а також відомості про нарахування заробітної плати працівникам Полонської міської ради за період з 01 січня 2007 року по червень 2014 року включно.

Згідно відомостей про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 за січень-квітень 2010 року за високі досягнення у праці нарахована надбавка у розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років, а згідно рішення 38-ї позачергової сесії V скликання №3 від 18.05.2010 року про впорядкування умов праці на 2010 рік позивачу встановлено 50% надбавки з перерахуванням за січень-травень 2010 року.

В 2010 році ОСОБА_2 нарахована премія у період січень-травень, жовтень-листопад у розмірі 33%, у період червень-вересень у розмірі 40%, а у грудні у розмірі 25%, а згідно рішення 38-ї позачергової сесії V скликання №3 від 18.05.2010 року на 2010 рік встановлено премію у розмірі 40% з перерахуванням за січень-травень 2010 року.

Згідно відомостей про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 за період з січня 2007 року по травень 2014 року нараховано премії 74139,20 грн.,

А із досліджених експертом відомостей про нарахування заробітної плати та враховуючи розпорядження про преміювання та рішення сесій Полонської міської ради про преміювання і встановлення надбавок за період з березня 2007 року по березень 2014 року ОСОБА_2 нараховано премій в сумі 129487,01 грн.

Таким чином, за результатами дослідження вищезазначених документів, експертом встановлено, що ОСОБА_2 не донараховано премій в сумі 55347,81 грн.

Стосовно позовної вимоги про стягнення індексації заробітної плати в сумі 35432 грн. 92 коп. суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Відповідно до відомостей про нарахування зарплати за 2007-2014 роки Полонської міської ради підвищення заробітної плати працівникам відбулося в лютому 2008 року.

Індексація заробітної плати згідно цих відомостей ОСОБА_2 у період з червня 2013 по березень 2014 включно не проводилася.

Відповідно п.13 розділу IV до Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом виконавчого комітету Полонської міської ради на 2011-2015 роки. заробітна плата підлягає індексації в установленому законом порядку.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного заробітна плата індексується виходячи з фактично нарахованої суми, але в межах 1147,00 грн. у період червень - листопад 2013 року, а у період грудень 2013 року--березень 2014 року заробітна плата індексується виходячи з фактично нарахованої суми, але в межах 1218,00 грн.

Нарахування індексації заробітної плати позивачу в період з червня 2013 по березень 2014 року, також наведено в Таблиці 1 висновку експерта (а.с.140).

Як видно з вказаної таблиці, забргованостъ по індексації заробітної плати за червенъ-груденъ 2013 року та січень-березень 2014 року, яка утворилась в Полонської міської ради перед ОСОБА_7 складає 5023,11 грн.

Аналізуючи докази у справі, колегія суддів вважає, що наданий висновок експерта є обґрунтованим, підготовленим з урахуванням первинних документів.

З вищезазначеними сумами також погодилися під час розгляду справи в відкритому судовому засіданні в апеляційному суді, позивач та його представник. Представники відповідача в свою чергу заперечували щодо наявності в нього заборгованості перед ОСОБА_7 по виплаті премії та індексації в таких розмірах, однак доказів на спростування висновків експерта не надали.

Надаючи правову оцінку обставинам справи стосовно наявності у відповідача заборгованості по невиплаті ОСОБА_2 матеріальної допомоги для соціально-побутових питань, суд виходить із наступного.

Згідно наявного в матеріалах справи Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом виконавчого комітету Полонської міської ради на 2011-2015 роки, «матеріальна допомога на оздоровлення виплачується працівникам при надані щорічної відпустки на підставі відповідної заяви працівника, в сумі середньомісячної зарплати один раз на рік», а «для вирішення соціально-побутових питань працівникам виплачується матеріальна допомога в сумі середньомісячної зарплати за рік, на підставі відповідних документів» .

Із відомостей про нарахування заробітної плати Полонської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 за період з 2007 по 2010 рік та з 2012 по 2014 рік виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, а отже апеляційний суд вважає, що наданими відповідачем доказами доведено, що в останнього відсутня вищевказана заборгованість перед позивачем.

Окрім того, як було заначено вище матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань для посадових осіб органів місцевого самоврядування не носить обов'язкового характеру.

Аналогічного висновку про відсутність заборгованості, при дослідженні наданих сторонами по справі документів, дійшла експерт Гребінна Г.М. (Таблиця №2 в висновку судово-економічної експертизи № 2170/16-21 а.с.142).

Визначаючись щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2000 року № 1058-4, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21 лютого 2001 року прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянам передбаченої ст.46 Закону № 1058-4, ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати вже нарахованих доходів.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 року.

Як встановлено з матеріалів справи, спірні суми за цим судовим рішенням не були нараховані позивачу, а відтак колегія суддів вважає, що підстави для зобов'язання відповідача виплатити йому компенсацію в зв'язку з втратою частини доходів, відсутні.

Окрім того, апеляційний суд не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача сплатити страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_8 зважаючи на таке.

За змістом частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до визначення наданого в Законі №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на зазначене, страхові внески це кошти, які відраховуються з уже нарахованих сум, а зважаючи на те, що на момент звернення позивача до суду з цим позовом, кошти які є предметом цього спору, останньому Полонською міською радої не нараховувалися, колегія суддів вважає, що дана позовна вимога заявлена передчасно, а отже не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, і крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині заявлених позовних вимог, постановлене судове рішення на підставі пунктів 3 та 4 ч. 1 ст.202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.6 статті 94 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 2 та 3 вказаної статті визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, то понесені відповідачем витрати на оплату судово-бухгалтерської експеритизи повинні йому бути частково відшкодовані за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу виконавчого комітету Полонської міської ради задовольнити частково.

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Полонської міської ради на користь ОСОБА_2 заборгованість недоплаченої за період з січня 2007 року по березень 2014 року премії в розмірі 55347,81 грн. та по індексації заробітної плати за червень-грудень 2013 року та січень-березень 2014 року в розмірі 5023,11 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Полонської міської ради судові витрати, понесені на опалут судово-бухгалтерської експертизив сумі 4965 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 жовтня 2017 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.