Справа № 822/2001/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2001/17

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судове засідання позивач не з'явився, однак на адресу суду надіслав заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких просив суд розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.01.2017 по справі №822/2196/16, зміненою постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_3. Визнано протиправними та скасовано накази заступника голови комісії з реорганізації Дерпродспоживслужби ОСОБА_4 №1066-к від 03.10.2016 року та №1070-к від 02.11.2016 року. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника управління безпечності харчових продуктів та ветеринарії Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області з 12.10.2016 року. Зобов"язано Державну ветеринарну та фітосанітарну службу України виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.10.2016 року по 30.01.2017 року включно. Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді і виплати йому середнього заробітку за один місяць у розмірі 11079 гривень 21 копійка.

14.04.2017 Хмельницьким окружним адміністративним судом на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, котрий в подальшому був пред'явлений позивачем до примусового виконання.

26.06.2017 за №20.1-Д/5 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. В цьому повідомленні вказано, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. За пред'явленим на виконання виконавчим документом передбачено зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів, що відповідно до вимог Закону провадиться у різний спосіб. Таким чином, виконавцем зроблено висновок, що підлягає видачі два виконавчих документи із зазначенням тієї частини судового рішення, яка підлягає виконанню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону №1404-VIII у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

У вказаному виконавчому листі зазначений один боржник - Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України, який і повинен виконати рішення суду. Отже, судом не встановлено невідповідності виконавчого документа вимогам ст.4 Закону №1404-VIII, як і не наведені такі підстави і державним виконавцем у повідомленні про повернення виконавчого документу.

Щодо посилання відповідача на те, що судом мало бути видано два виконавчих листи, в т.ч. один - стосовно стягнення коштів, який має виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1-2 ст.6 Закону №1404-VIII у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Проте постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.01.2017 по справі №822/2196/16 не приймалось рішення про стягнення коштів з державного органу, а було зобов'язано такий орган (Державну ветеринарну та фітосанітарну службу України) виплатити ОСОБА_3 середній заробіток (в т.ч. виплату середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання), що не є рішенням про стягнення коштів. Тому державний виконавець безпідставно вважав, що рішення у цій частині підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Крім цього, така обставина згідно ст.4 Закону №1404-VIII не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Також, потрібно враховувати, що за судовим рішенням, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним (ч.1 ст.258 КАС України). Позивач отримав два виконавчі листи з двома різними боржниками, які звернув до виконання, а тому він може реалізувати право на отримання виконавчих листів за кожною виконавчою дією для кожного з боржників окремо. Крім цього, стягував і державний виконавець можуть реалізувати право на роз'яснення судового рішення, що визначено ст.170 КАС України. Так як рішення суду першої інстанції було змінено апеляційною інстанцією, цю частину може роз'яснити Вінницький апеляційний адміністративний суд, а решту Хмельницький окружний адміністративний суд.

Таким чином, державним виконавцем було порушено норми Закону №1404-VIII та безпідставно повернуто виконавчий документ.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання протиправними дій стосовно повернення виконавчого документа не звернув увагу на те, що відповідні дії є частиною процесу реалізації повноважень, наданих органу примусового виконання рішень. Результатом реалізації цих повноважень є прийняття рішення, яке породжує юридичні наслідки. Отже, виключно результат реалізації повноважень державного органу, а не процес реалізації її повноважень, мав би бути об'єктом судового оскарження.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій стосовно повернення виконавчого листа є такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.06.2017 за №20.1-Д/5, прийняте головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Зокрема, такого висновку дотримується також й Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23.01.2014 року.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Враховуючи зазначене, інша позовна вимога позивача - зобов'язання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ, підлягає задоволенню, а позов частковому задоволенню.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7