Справа № 583/2465/17
Суддя: Ярошенко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/2465/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Охтирського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила відновити пропущений строк для звернення до суду з даним позовом; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 2011 по 2017 рік. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка має статус дитини війни, що дає їй право на доплату до пенсії держаної соціальної підтримки за рахунок держави передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Строк звернення до суду з позовом пропустила, так як є людиною похилого віку, хворіє і є непрацездатною.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.09.2017 відкрито скорочене провадження по справі.

Від відповідача 10.10.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких просить в позові відмовити в повному обсязі. При цьому посилався на те, що позивачка перебуває на обліку в управлінні з 15.12.1994 року як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має статус «Дитина війни». На виконання постанов Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2009 року у справі за № 2-а-2470/09 від 20.05.2011 року у справі № 2-а-2285/10 та постанови Охтирського міськрайонного суду від 15.08.2011 року у справі № 2-а-6923/11 управлінням були проведені перерахунки пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік, з 10.11.2009 року по 23.11.2010 рік, з 03.02.2011 року по 18.06.2011 рік з урахуванням виплачених коштів. Суми доплат, що нараховані за рішенням судів за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік, з 10.11.2009 року по 23.11.2010 рік були виплачені позивачці в травні 2010 року та в липні 2011 року, за періоди з 03.02.2011 року по 18.06.2011 рік будуть виплачені за наявності коштів, передбачених на відповідні цілі. Вважають дії управління такими, що відповідають чинному законодавству, а вимоги позивачки безпідставними.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 10.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача про зобов»язання вчинити певні дії за період з 01.01.2011 року по 10.03.2017 року залишено без розгляду.

Суд, надавши оцінку доказам по справі, дійшов до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку з 15.11.1994 року в Охтирському ОУПФУ Сумської області та отримує пенсію за віком при повному стажі.

ОСОБА_1 має статус «Дитина війни» та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідачем виплачується підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Згідно ч. 1ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була чинна після визнання неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N 107-VI.

У подальшому пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік» встановлено, що у 2015 році положення статі 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Верховна Рада України доповнивши пунктом 9 Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік» визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Зазначене також констатовано в Рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, яким визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857-VI з наступними змінами (є аналогічним пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік»).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66,43 гривні.

Згідно з пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 року встановлено, що фінансування виплат, передбачених пунктом 3 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 р. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Пунктом 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116). У Рішенні від 02.03.1999 №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно довідки Охтирського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області, яка надана відповідачем у справу, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком при повному стажі, в тому числі їй виплачується підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 66,43 грн.

З огляду на викладене суд не вбачає порушень прав позивачки з підстав, зазначених вище.

При цьому, відповідач у відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України, довів перед судом правомірність своїх дій та підтвердив обставини, на які він посилається належними і допустимими доказами.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за необгрунтованістю вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 6-14, 17, 69, 70, 71, 79, 86, 159-163, 167, 171, 181, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Охтирського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області про зобов'язання вчинити певні дії, починаючи з 11.03.2017 року відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду Т.О. Ярошенко