Справа № 2н-13/10/1370
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року місто Київ К/800/30683/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Львівської міської ради на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо розгляду заяв; зобов'язати Львівську міську раду розглянути заяви позивача про передачу в оренду земельну ділянку площею 38 кв. м. на АДРЕСА_1 по представленому погодженому проекту; про передачу земельної ділянки площею 15 кв. м. під реконструкцію частини галереї торгового центру на АДРЕСА_1 за договором суперфіцію згідно представленого проекту.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ще у 2012 році звернувся до відповідача із заявами про надання йому земельної ділянки площею 38 кв. м. на АДРЕСА_1 по представленому погодженому проекту та земельної ділянки площею 15 кв. м. під реконструкцію частини галереї торгового центру АДРЕСА_1 по договору суперфіцію згідно представленого проекту. Проте, відповідачем в порушення закону не розглянуто заяви позивача.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року, позов задоволено: визнано неправомірною бездіяльність Львівської міської ради щодо розгляду заяв ОСОБА_2 про надання йому земельної ділянки площею 38 кв. м. на АДРЕСА_1 по представленому погодженому проекту та земельної ділянки площею 15 кв. м. під реконструкцію частини галереї торгового центру АДРЕСА_1 по договору суперфіцію згідно представленого проекту; зобов'язано Львівську міську раду розглянути заяви ОСОБА_2 щодо передачі в оренду: земельної ділянки площею 38 кв. м. на АДРЕСА_1 по представленому погодженому проекту та земельної ділянки площею 15 кв. м. під реконструкцію частини галереї торгового центру АДРЕСА_1 по договору суперфіцію згідно представленого проекту.

У поданій касаційній скарзі Львівська міська рада з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2006 році позивач звертався до відповідача із заявою про надання в оренду земельної ділянки (реєстраційна картка від 23.10.2006 № 3-Р-22823).

У 2007 році позивач повторно звертався до відповідача із заявою про надання в оренду земельної ділянки для встановлення павільйону та торгівлі власною продукцією (реєстраційна картка № 3-Р-151). Відповіді на зазначені звернення надано не було.

У 2012 році позивач знову звернувся до відповідача із заявою про надання в оренду земельної ділянки для встановлення павільйону торгівлі власною продукцією (реєстраційна картка від 29.02.2012 № 3-Р-5954) та заявою про надання дозволу на реконструкцію частини галереї торгового центру під павільйон торгівлі продуктами бджільництва (реєстраційна картка від 29.02.2012 № 3-Р-5940). Вказані звернення були скеровані за належністю для розгляду депутатській комісії архітектури, містобудування та охорони історичного середовища.

17.10.2013 позивач повторно звернувся до відповідача із запитом про розгляд заяв від 29.02.2012 та надання обґрунтованої відповіді.

12.11.2013 вказане звернення було скеровано за належністю для розгляду депутатській комісії архітектури, містобудування та охорони історичного середовища.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо розгляду зазначених заяв протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач неодноразово звертався із заявами до міської ради, проте відповідач безпідставно не розглядав зазначені заяви та не надавав мотивовану відповідь на них.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з статтею 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Стаття 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Питання надання земельних ділянок комунальної власності у користування врегульовано статтею 123 Земельного кодексу України.

Так, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач неодноразово звертався із заявами до належного суб'єкта, з доданням необхідних матеріалів, проте, відповідач в порушення норм чинного законодавства не розглядав зазначені заяви та не надавав мотивовану відповідь.

Зокрема, у травні 2014 року адміністративно-господарським управлінням Львівської міської ради на запит суду першої інстанції надано відповідь, в якій зазначалось, що користуючись контекстним пошуком в системі документообігу міської ради знайдено інформацію про реєстрацію звернення позивача від 21.10.2013, проте відсутня інформація про надання відповіді на вказане звернення.

Також, з відповіді директора департаменту містобудування Львівської міської ради вбачається, що Львівською міською радою не приймались рішення з приводу надання позивачу земельної ділянки на АДРЕСА_1

За таких обставин, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду факти та обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Інші доводи касаційної скарги обґрунтованих висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: