Справа № 709/1460/17
Суддя: Кваша І. М.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

при секретарі - Дем"яненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про зобов"язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час, збільшення розміру пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Золотоніського обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про зобов"язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час, збільшення розміру пенсії.

В обґрунтування адміністративного позову зазначалося, що позивач з 07 квітня 2015 року отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність. З приводу цього він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому пенсії відповідно до прожиткового мінімуму, але відповідач листом від 11 липня 2017 року № 20/К-10 відмовив йому у проведенні перерахунку розміру пенсії та її підвищенні на підставі норм Закону. Посилаючись на положення ст. 46 Конституції України, а також на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України», позивач просив визнати вказані вище дії відповідача неправомірними, зобов"язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01 вересня 2015 року по даний час включно та стягнути з відповідача різницю у розмірі пенсії за цей час, у подальшому виплачувати мінімальний розмір пенсії та стягнути з нього судові витрати.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Наголошували, що положення Конституції України мають вищу юридичну силу ніж норми Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування», а тому саме вони як норми прямої дії мають застосовуватися у спірних правідносинах. Додатково звертав увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України», відповідно до змісту якого констатовано порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді національними судами аналогічної справи.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечив, посилаючись на п. 6 ст. 96 Конституції України, де зазначено, що включно законами України визначаються, зокрема форми і види пенсійного забезпечення. Позивач має страховий стаж 16 років 6 місяців, який є недостатнім для призначення мінімальної пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму, оскільки згідно з положеннями Закону такий стаж повинен становити 35 років. Саме тому позивачу встановлено пенсію за віком у розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру за віком. На підставі п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» позивачу надається державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до пенсії у розмірі 949,00 гривень. Представник стверджував, що при нарахуванні пенсії відповідач діяв у межах чинного законодавства, зокрема на підставі Закону, при цьому не порушуючи положення Конституції України. На підтвердження своєї позиції посилався на судову практику.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

З пояснень позивача вбачається, що з 2013 року він отримував пенсію по інвалідності як інвалід ІІІ групи.

Після досягнення пенсійного віку ОСОБА_1 згідно його заяви з 07 квітня 2015 року було переведено на інший вид пенсі - за віком.

Страховий стаж роботи позивача складає 16 років 6 місяців та йому призначена пенсія у розмірі 949,00 гривень з урахуванням державної адресної допомоги відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення».

Позивач звернувся до відповідача із заявою про підвищення та перерахунок йому пенсії відповідно до встановленого розміру мінімальної пенсії, але відповідач листом від 11 липня 2017 року № 20/К-10 відмовив в перерахунку пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що позивач має недостатній страховий стаж.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров"я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 949,00 гривень, з 1 вересня 1074,00 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1074,00 гривень, з 1 травня 1130,00 гривень, з 1 грудня 1208,00 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1247,00 гривень, з 1 травня 1312,00 гривень, з 1 грудня 1373,00 гривень.

Поряд з цим, у п. 6 ст. 92 Конституції України зазначено, що виключно законами України визначаються зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 2 цієї статті Закону встановлено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Аналіз вказаних норм свідчить, що набуттю права на отримання пенсії передує виконання особою умов, а саме досягнення віку та наявності мінімального страхового стажу.

В той же час, мінімальний розмір пенсії за віком в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлюється особам, які мають відповідний страховий стаж (чоловіки 35 років).

Проте, як зазначалося вище, позивач не має страхового стажу, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону, а тому йому виплачується пенсія у розмірі пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру за віком. Розмір пенсії позивача за віком становить 709,17 гривень, який розраховується наступним чином: 1312,00 гривень (прожитковий мінімум) / 420 місяців (35 років необхідного страхового стажу) х 198 місяців (16 років 6 місяців наявного страхового стажу).

Разом з тим відповідно до п. 2 постанови Кабінет Міністрів України від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім інвалідів I та II груп (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949,00 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

У зв"язку з тим, що розмір пенсії позивача не досягає 949,00 гривень на підставі вказаного нормативно-правового акту, він отримує щомісячну державну адресну допомогу, з травня 2017 року вона складає 239,83 грн.

Таким чином загальний розмір пенсії за віком, яку отримує позивач, становить 949,00 гривень.

Враховуючи те, що розмір страхового стажу позивача є меншим, ніж передбачено ч. 1 ст. 28 Закону, суд вважає, що позивач не має права на отримання пенсії в мінімальному розмірі, на даний час пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується у відповідності до норм чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція була викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2017 року у справі № 712/13069/16-а (К/800/16451/17).

З огляду на викладене доводи позивача щодо порушення норм ч. 3 ст. 46 Конституції України, якими передбачено право громадянина на соціальний захист, суд вважає необґрунтованими, оскільки їх слід застосовувати у системному зв'язку з положеннями ст. 92 Конституції України, які також є імперативними та прямо передбачають, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Доводи представника позивача щодо застосування практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Петриченко проти України» сприймаються судом критично, оскільки відповідно до змісту вказаного рішення Європейський суд з прави людини встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, що стосується саме мотивування судових рішень, під час якого суди повинні надати відповідь на головні аргументи сторін, зокрема на аргументи позивача щодо застосування положень ст. 46 Конституції України. Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні не встановлював право особи, що знаходиться під юрисдикцією України, на пенсію в розмірі не нижче прожиткового мінімуму, а лише констатував що суди не надали належного обґрунтування своїх рішень, проігнорувавши доводи заявника.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача і, як наслідок, для виплати її недоплаченої різниці, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 71, 86, 94, 158-163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Золотоніського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про зобов"язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час, збільшення розміру пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Чорнобаївський районний Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя І.М.Кваша