Справа № 743/1394/17
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1394/17
Провадження № 2-а/743/158/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року смт.Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду, без фіксування технічними засобами, справу

за позовом представника Головного управління Державної міграційної

служби України в Харківській області Клименка Романа

Дмитровича

до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання

В С Т А Н О В И В :

Представник ГУ ДМС України в Харківській області Клименко Р.Д., шляхом направлення 9 жовтня 2017 року на електронну адресу суду, звернувся з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку його затримання на 6 місяців.

Обґрунтування позову зводиться до того, що:

- 04.04.2017 року був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходився на території України з порушенням чинного законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та уповноваженими на те особами прийнято рішення про його примусове повернення за межі України;

- у зв'язку з не виконанням у встановлений строк рішення про примусове повернення останнього, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року (справа № 638/5351/17) було задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України у Харківській області та примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України та затримано останнього на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства за межі території України;

- строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 закінчується 11 серпня 2017 р., а на даний час, ГУДМС України в Харківській області не одержані від Посольства Народної Республіки Бангладеш відповідей на запити про ідентифікацію останнього довідкою про повернення на батьківщину.

Оскільки представник ГУДМС України в Харківський області та громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в поданих заявах, просили розглядати справи без їх участі, то суд розглянув справу, у відповідності до ч. 8 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

По справі встановлено, що:

- 04.04.2017 року був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходився на території України з порушенням чинного законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та уповноваженими на те особами прийнято рішення про його примусове повернення за межі України;

- у зв'язку з не виконанням у встановлений строк рішення про примусове повернення останнього, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року (справа № 638/5351/17) було задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України у Харківській області та примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України та затримано останнього на 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства за межі території України;

- ГУДМС України в Харківській області не одержані від Посольства Народної Республіки Бангладеш відповідей на запити про ідентифікацію останнього довідкою про повернення на батьківщину.

- згідно Листа від 22.08.2017 р. № 04/3-20723, ГУДМС України в Харківській області зверталось до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби про виділення коштів для придбання квитка до країни походження (Народної Республіки Бангладеш), проте відповіді на вказаний лист від Державної міграційної служби України на одержали.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв'язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) - це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").

Затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України № 1379-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року, яким передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

Так, частиною 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Тобто, в розумінні Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, ідентифікація іноземця та документування свідоцтвом для повернення іноземця є двома різними процедурами.

Враховуючи те, що:

- позивачем не доведено відсутність співпраці з боку громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 під час процедури його ідентифікації;

- позивачем не додані докази направлення запитів до Почесного консульства Народної Республіки Бангладеш в Україні та до Посольства Народної Республіки Бангладеш в Україні про ідентифікацію іноземця, тобто про належність до громадянства Народної Республіки Бангладеш такої особи, як ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- не вирішення Державною міграційною службою України, до закінчення строку затримання іноземця, питання щодо придбання авіаквитка до країни походження, не є, в розумінні ч. 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/,умовою для продовження строку затримання, за якою неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк;

- національний закон (ст. 183-7 КАС України /доповнена згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/) не є достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні, тому він не може трактуватись широко та не на користь іноземця,

суд приходить до висновку, що відсутні вичерпні умови для продовження строку затримання, за якою неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, передбачені ч. 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позову представника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області Клименка Р.Д. та для продовження строку затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Слід зауважити, що даний позов поданий передставником позивача Клименком Р.Д. електронною поштою - 9 жовтня 2017 р., при тому, що строк затримання закінчувався 11 жовтня 2017 р., тобто звернення про продовження затримання мало місце пізніше п'яти днів до його закінчення, що є порушенням приписів ч. 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, але не тягне за собою залишення позову без розгляду, оскільки по пошті 10 жовтня 2017 р. на адресу суду надійшов поштою аналогічного змісту адміністративний позов, але поданий іншим представником (ОСОБА_4), який, з незрозумілих причин не був розподілений автоматизованою системою документообігу суду, як новий позов в порядку, встановленому ст. 15-1 КАС України, а був долучений до даної справи, з проставлянням на ньому номеру даної справи та дати подачі позову електронною поштою - 9 жовтня 2017 р., і судом по ньому буде винесена ухвала про повернення її представнику позивача, на підставі п. 5 ч. 3 ст. 108 КАС України.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163 КАС України, ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову представника Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області Клименка Романа Дмитровича - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків