Справа № 805/2912/17-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 р. Справа №805/2912/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 15 год. 35 хв.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., при секретарі судового засідання Смаль О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» м. Донецьк

до відповідача: Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про: зобовязання відповідача підключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) до бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді, вважати податкові декларації з податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) за березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року поданими належним чином до податкового органу та визнати їх зданими у строк, визначений чинним законодавством та прийнятими відповідачем

за участю:

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» м. Донецьк, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про зобовязання відповідача підключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) до бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді, вважати податкові декларації з податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) за березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року поданими належним чином до податкового органу та визнати їх зданими у строк, визначений чинним законодавством та прийнятими відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог з урахування уточнень позивач посилається на те, що 11 лютого 2015 року між ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» та ДПІ у Київському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області укладено договір про визнання електронних документів № 110220151, на підставі якого визнаються податкові документи подані позивачем, як платником податків, в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДПС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу. Згідно посилених сертифікатів відкритих ключів реєстраційні номери № 0, № 000696521с, № 000696521f, датою закінчення терміну дії сертифікату відкритих ключів на цифрову печатку та підпис директора є 09 лютого 2018 року. Також, позивач зазначає, що ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» було подано повідомлення про надання інформації щодо електронних цифрових підписів директора Товариства та печатки Товариства № 90220161, відповідно до квитанції № 2 документ було прийнято за реєстраційним номером № НОМЕР_1. Позивач звертає увагу, що договір про визнання електронних документів № НОМЕР_2 від 11 лютого 2015 року (податкові звітності, податкові накладні та інші звітні податкові документи) є дійсним. Позивач зазначає, що відповідно до норм Податкового кодексу ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» в електронній формі з дотриманням умов реєстрації електронного підпису підзвітних осіб було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2017 року, однак згідно квитанцій, які надійшли на адресу Товариства в електронному вигляді в розділі «результат обробки» зазначено, що документ було доставлено до Державної фіскальної служи України, але Документ не прийнято та в пункті «виявлені помилки» зазначено, що порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДФС України від 14 квітня 2008 року № 233, а саме: можливо, припинено дію договору про визнання електронних документів. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та такими що порушують його право платника податків на подання податкової звітності в електронному вигляді, оскільки дія договору про визнання електронних документів № 110220151 від 11 лютого 2015 року на даний момент не закінчена та місце реєстрації платника податків не змінювалось, відповідач безпідставно відключив позивача від бази даних податкового органу та не повідомив про причини такого відключення, що позбавляє позивача здавати податкову звітність та подавати інші податкові документи до контролюючого органу в електронному вигляді. Позивач зазначив, що відповідно до вимог п. 49.4 ст. 49 ПК України з 01 січня 2017 року контролюючим органом забороняється односторонньому порядку розірвати договір про визнання електронних документів. Крім того, єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного звязку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у звязку із закінченням строку дії сертифікату відкритого ключа.

Також, позивач зазначає, що Товариством виконуючи свої податкові зобовязання, а саме подання податкових декларацій з ПДВ за звітний період у встановлені строки, прийнято рішення подати звітність до контролюючого органу, керуючись абз. 3 п. 49.4 ст. 49 ПК України, згідно якого у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність відповідно до «б» пункту 49.3 статті 49, а саме надіслати поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення. Так, виконуючи свої податкові зобовязання позивачем до податкового органу були направлені податкові декларації з ПДВ за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2017 року в паперовому вигляді. Позивач вважає, що за умови дотримання вимог, встановлених статтею 48 і 49 ПК України, податкові декларації з ПДВ за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2017 року, надані ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті», повинні бути прийняті податковим органом.

Представник позивача у судовому засідання просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування наданих суду заперечень посилається на те, що позивач перебуває на обліку як платник податків за основним місцем обліку в Північному відділенні Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області. За даними інформаційних систем ДФС України 11 лютого 2015 року між ТОВ «Алян Сервіс Секюріті» та Південним відділенням Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області укладено договір, до якого надані сертифікати відкритих ключів ЕЦП з терміном дії до 09 лютого 2016 року. Відповідач зазначив, що зазначений договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів електронного цифрового підпису, однак, якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, то цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Відповідач звернув увагу суду на те, що в межах строку дії попередніх сертифікатів ЕЦП позивачем 09 лютого 2016 року направлено повідомлення про реєстрацію ЕЦП, до якого надані нові сертифікати ЕЦП з терміном дії з 10 лютого 2016 року по 09 лютого 2018 року, отже, договір укладений 11 лютого 2015 року вважається пролонгованим.

Крім того, відповідач посилається на те, що ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» відноситься до категорії ризикованих підприємств та підлягає відпрацюванню згідно з вимогами наказу ДФС України від 28 лютого 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» як платник віднесений до категорії «сплячі».

Щодо подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за березень-серпень 2017 року в паперовому вигляді відповідач зазначає, що згідно інформації наданої Південним відділенням Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області у податкових деклараціях з ПДВ за березень липень 2017 року, які надіслані позивачем в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку не вірно вказано найменування контролюючого органу до якого подається податкова звітність, а саме в податкових деклараціях з ПДВ за спірний період замість «Північне відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області» вказано «ДПІ у Київському районі м. Донецька». У наданих відповідачу податкових деклараціях за спірний період на паперових носіях також не вірно було зазначено найменування контролюючого органу, до якого подається податкова звітність, в звязку з чим, відповідачем були складені листи про відмову у прийнятті податкових декларацій за період з березня серпень 2017 року із зазначенням причин відмови. Відповідач зазначив про неможливість належного направлення (вручення) позивачу зазначених листів, оскільки останній зареєстрований на території непідконтрольній Українській владі, про що були складені акти про неможливість вручення листів про відмову у прийнятті податкових декларацій.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав обставини викладені у запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» зареєстровано в якості юридичної особи 07 квітня 2009 року за № 0032893, включено до ЄДРОПУ за № 36443685, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 106-111).

Позивач перебував на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області. Відповідно до додатку 2 постанови Кабінету міністрів України від 04 листопада 2015 року № 892 Державна податкова інспекція у Київському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області реорганізована шляхом приєднання її до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

11 лютого 2015 року між позивачем та ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області укладено договір № 110220151 про визнання електронних документів (а.с. 11-13).

Пунктом 1 розділу 1 цього Договору визначено, що предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних, податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі -ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу. Договір надає платнику податкові можливості, а не зобовязує його подавити до органу ДПС податкові документи в електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом

Відповідно до п. 3 розділу 6 вказаного Договору договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважає пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадках ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації (пункт 4 розділу 6 Договору № 110220151 від 11 лютого 2015 року).

Підтвердженням укладення договору про визнання електронних документів є квитанція № 2, надана позивачу засобами телекомунікаційного звязку (а.с. 14).

Також, позивачем з використанням телекомунікаційних каналів звязків 09 лютого 2016 року за вих. № 90220161 направлено до ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ ДФС у Донецькій області інформацію щодо електронного цифрового підпису, відповідно до якого просив внести інформацію до системи подання документів в електронному вигляді щодо сертифікатів відповідальних осіб для подання податкових документів (а.с. 15).

Підтвердженням прийняття повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису є квитанція № 2, надана позивачу ОСОБА_3 порталом прийому звітності ДФС України, відповідно до якого зазначено, що «документ прийнято».

Згідно наданих до суду посилених сертифікатів відкритого ключа за реєстраційними номерами № , № 000696521с, № 000696521f вбачається, що зазначені сертифікати чинні з 10 лютого 2016 року до 09 лютого 2016 року (а.с. 17-19).

Судом встановлено, що позивачем, згідно з умовами договору, засобами електронного звязку подано до відповідача звітну податкову декларацію з ПДВ за березень 2017 року, за травень 2017 року, за липень 2017 року, за серпень 2017 року, додаток 2 про суму відємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та звітні розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток 5) за березень 2017 року, за травень 2017 року, за липень 2017 року, за серпень 2017 року (а.с. 24-27, 40-43, 99-102, 123-126).

Як вбачається із доданих до позову копій квитанцій № 1, податкова декларація з ПДВ за березень 2017 року подано 14 квітня 2017 року о 17:41:23, за травень 2017 року 06 червня 2017 року о 15:42:56, за липень 2017 року 09 серпня 2017 року о 15:58:47, за серпень 2017 року 07 вересня 2017 року о 10:19:41. Однак, вказані податкові документи не прийняті в звязку з виявленням помилок: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233, а саме: - ЄДРПОУ: «36443685». Можливо припинено дію договору про визнання електронних документів (а.с. 20, 21, 130, 131).

14 квітня 2017 року позивач звернувся з листами за вих. № 14/04-17/1, № 14/04-17/2, № 14/04-17/3 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Донецькій області, ОСОБА_3 Донецького відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, відповідно до яких просив повідомити ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» про причини відмови у прийнятті та реєстрації податкових накладних та податкових декларацій (а.с. 55-56, 60-61, 65-66).

Зазначені листи з відповідними описами вкладень були направлені на адресу ДФС України, ГУ ДФС у Донецькій області, ОСОБА_3 - Донецького відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями «Укрпошти» та повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 58, 59, 63, 64, 68, 69).

Державною фіскальною службою України листом від 27 квітня 2017 року № 9160/6/99-99-08-02-01-15 «Про розгляд звернення», повідомлено позивача, що звернення від 14 квітня 2017 року № 14/04-17/1 направлено до Головного управління ДФС у Донецькій області для розгляду та надання відповіді згідно з вимогами чинного законодавства (а.с. 70).

27 квітня 2017 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області позивачу надано відповідь № 6151/10/05-99-08-04-11 на звернення, та розяснено причини не прийняття податкових декларації з ПДВ (а.с. 72-74).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області позивачу наданий лист від 03 травня 2017 року № 6520/10/05-9908-04-11, відповідно до якого ГУ ДФС у Донецькій області зазначено про розгляд аналогічного звернення ТОВ «Алясн Сервіс Сек'юріті» на яке було надано відповідь № 6151/10/05-99-08-04-11 від 27 квітня 2017 року (а.с. 76).

Керуючись п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» направив поштою до контролюючого органу податкові декларації з ПДВ за березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року про що свідчать описи вкладення у цінний лист, поштові квитанції та повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 24-54, 99-105, 123-129).

З матеріалів справи встановлено, що податкові декларації з ПДВ за період з березня по серпень 2017 року контролюючим органом прийняті не були, підставою для відмови у не прийняття податкових декларацій було зазначено, що позивачем не вірно зазначено найменування контролюючого органу, а саме замість «Північне відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області» вказано «ДПІ у Київському районі м. Донецьку».

Відповідно Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області складено листи від 20 квітня 2017 року № 16705/10/05-62-08, від 18 травня 2017 року № 19888/10/05-62-08, від 15 червня 2017 року № 22555/10/05-62-087, від 20 липня 2017 року № 20016/10/05-62-08, від 17 серпня 2017 року № 20686/10/05-62-08 про відмову у прийнятті звітності, оскільки податкові декларації з податку на додану вартість за період з березня по серпень 2017 року подані з порушенням норм п. 48.3 ст. 48 розділу ІІ Податкового кодексу України. А саме не дотримано вимоги щодо подання податкової звітності та заповнення обовязкових реквізитів податкової декларації: невірно вказано найменування контролюючого органу, до якого подається звітність замість: Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (ДПІ у Київському районі м. Донецька). Згідно п. 48.7 ст. 48 р. ІІ ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією. Таким чином, згідно п. 49.11 ст. 49 р. ІІ ПК України, пропонуємо дати вищевказану декларацію , оформлену за формою та у порядку, згідно вимог чинного законодавства (135-138).

Відповідачем надано до суду довідки про неможливість вручення вищезазначених листів від 20 квітня 2017 року № 05-62-08/36443685, від 20 травня 2017 року № 05-62-08/36443685, від 15 червня 2017 року № 05-62-08/36443685, від 20 липня 2017 року 3 838, від 17 серпня 2017 року № 1140 (а.с. 134-138 зворотній бік).

18 вересня 2017 року Північним відділенням Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області надано Головному управлінню ДФС у Донецькій області лист № 20217/10/05-62-08 «Про надання інформації», відповідно до якого повідомлено, що згідно ІС «Архів електронної звітності» - «Договори» Договір про визнання електронних документів на районному рівні розглянуто 12 лютого 2015 року та присвоєно стан «Прийнятий», про що платника повідомлено у другій квитанції за № НОМЕР_3, в односторонньому порядку зі сторони підприємства не розривався, термін дії сертифікатів ЕЦП та договору про визнання електронної звітності до 09 лютого 2016 року. Також, в межах строку дії діючого сертифікату керівника підприємства 09 лютого 2016 року було надано повідомлення про ЕЦП, до якого надані нові сертифікати посадової особи та печатки терміном дії з 10 лютого 2016 року по 09 лютого 2018 року, якому присвоєно стан «Прийнятий», про що платника повідомлено у другій квитанції за № НОМЕР_1. Вищезазначене підприємство є «ризиковим», підпадає під дію відпрацювання Наказу ДФС України від 28 липня 2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» в категорію «сплячі». Також надано скановані копії податкових декларацій з ПДВ за березень - липень 2017 року, які надіслані платником на паперових носіях, та копії листів про невизнання зазначених декларацій як податкових (а.с. 133).

Не погодившись з рішенням контролюючого органу про відмову у прийнятті податкової звітності за спірний період, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з п. 16.1.3 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Приписами п. 49.2 ст. 49 ПК України платник податків зобовязаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають обєкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до приписів п. 49.3 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного звязку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного звязку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у звязку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Пунктом 49.4 статті 49 ПК України встановлено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів.

Згідно п. 49.4-1 ст. 49 ПК України акредитований центр сертифікації ключів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, безоплатно надає платникам податків послуги у сфері електронного цифрового підпису.

Суд зазначає, що Договір про визнання електронних документів укладено між сторонами у сфері податкових правовідносин, пов'язаних із порядком подання платником податків податкової звітності, а сааме: на підставі Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронний цифровий підпис», постанов Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 680 «Про затвердження Порядку засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу» та від 28.10.2004 року № 1452 «Про затвердження Порядку застосування електронного цифрового підпису органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями державної форми власності», Інструкції з підготовки і подання податкових документів засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233.

Так, відповідно до статей 5, 6, 14 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов'язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відносини, пов'язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом.

Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб'єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Крім того, відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Інструкцією № 233 визначено загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Додатком 1 до Інструкції № 233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, п. 4 розділу 6 якого визначено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Таким чином, законодавством визначений вичерпний перелік підстав для розірвання договору про визнання електронних документів контролюючим органом в односторонньому порядку. Відповідно до якого однією з підстав є ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна платником податків місця реєстрації.

Як зазначає позивач, підтверджено матеріалами справи та підтверджено відповідачем, згідно заявок на формування посиленого сертифіката підписувача ЕЦП № , № 000696521с, №000696521f датою закінчення терміну дії сертифікату на підпис печатки та ключ шифрування печатки є 09 лютого 2018 року (а.с. 17-19).

09 лютого 2016 року позивачем було подано повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису директора Товариства № НОМЕР_4 та печатки ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» (а.с. 15). Відповідно до квитанції № 2 документ було прийнято за реєстраційним номером № НОМЕР_1 (а.с. 16). Таким чином, датою закінчення дії сертифікату на підпис директора підприємства позивача є 09 лютого 2018 року.

Також, позивачем до матеріалів справи надано посилені сертифікати відкритого ключа, які є діючими на дату розгляду справи (а.с. 17-19).

Таким чином, суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтвердили, що позивач не надав нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих та (або) змінив місце реєстрації.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази припинення дії договору № 110220151 про визнання електронних документів від 11 лютого 2015 року. А відповідачем підтверджено, що договір укладений 11 лютого 2015 року є пролонгованим.

Суд зауважує, що договір про визнання електронних документів є дійсним, посилений сертифікат відкритого ключа не скасований, а також позивачем не змінено місце реєстрації не змінено.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт відключення ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» від бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді.

В звязку з чим, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача підключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) до бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді, оскільки не доведено факт такого відключення.

Стосовно вимог позивача щодо зобовязання відповідача прийняти податкові декларації з податку на додану вартість ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» за період з березня 2017 року по серпень 2017 року, суд зазначає наступне.

Суд звертаю увагу, що позивачем до контролюючого органу засобами телекомунікаційних каналів звязків подано податкові декларації з ПДВ за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року.

Відповідно до наданих до суду квитанцій вбачається, що податкові декларації з ПДВ за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року доставлені до Державної фіскальної служби України, однак, зазначені документи не прийнято, виявлено помилку: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233, а саме , можливо, припинене дію Договору про призначення електронних документів (а.с. 20, 21, 130, 131) .

Як вже зазначалося вище, згідно з вимогами п. 49.3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до абз. 1 п. 49.9 ст. 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно п. 48.3 ст. 48 ПК України, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до п. 49.15 ст. 49 ПК України, податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п.п. 48.3 і 48.4 ст. 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Суд зазначає, що договір про визнання електронних документів є чинним, сертифікати відкритих ключів не скасовані та позивачем не змінено місце реєстрації, отже у відповідача були відсутні підстави для не прийняття податкових декларації з ПДВ за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року, які були подані в електронному вигляді з причини припинення дії договору про визнання електронних документів. З урахуванням вищевикладеного зазначена підстава відмови у прийняття електронних податкових декларацій з ПДВ непередбачено нормами статті 48 ПК України.

Відповідно до п. 4.9.5 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14 червня 2012 року № 516, зареєстровані документи податкової звітності не підлягають поверненню платнику податків.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

У листі Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 року №1486/12/13-13 зазначено, що резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Таким чином, зважаючи, що у ході судового розгляду справи встановлено, що договір про визнання електронних документів № 110220151 від 11 лютого 2015 року є чинним, позивач від бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді не відключений, суд прийшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання податкових декларацій з податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року поданими належним чином до податкового органу та визнати їх зданими у строк, визначений чинним законодавством та прийнятими відповідачем за березень 2017 року 14 квітня 2017 року, за травень 2017 року 06 червня 2017 року, за липень 2017 року 09 серпня 2017 року, за серпень 2017 року 07 вересня 2017 року, відповідно.

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача прийняти податкові декларації з податку на додану вартість ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» за квітень 2017 року та червень 2017 року, суд зазначає наступне.

Позивачем не підтверджено факт направлення податкових декларацій з ПДВ за квітень 2017 року та червень 2017 року засобами телекомунікаційними каналами звязку, тому з огляду на положення Податкового кодексу України відсутні факт не прийняття контролюючим органом зазначених податкових декларацій в електронному вигляді.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що позивачем до контролюючого органу були направлені у паперовому вигляді податкові декларації з ПДВ за спірний період, однак зазначені податкові декларації не були прийняті контролюючим органом, оскільки заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, а саме не вірно зазначено найменування контролюючого органу, до якого подається звітність замість Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області зазначено ДПІ у Київському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області, що підтверджується матеріалами справи.

В звязку з чим, суд зазначає, що немає підстав вважати, що податкові декларації з ПДВ за березень 2017 року та червень 2017 року поданими належним чином згідно чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав вважати, що податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року та червень 2017 року подані ТОВ «Алянс Сервіс Секюріті» належним чином до податкового органу та визнання їх поданими у строк, визначений чинним законодавством та прийнятими відповідачем. В звязку з чим, суд вважає необхідним відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з положеннями ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» м. Донецьк до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання податкових декларацій з податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року поданими належним чином до податкового органу та визнати їх зданими у строк, визначений чинним законодавством та прийнятими відповідачем, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» м. Донецьк до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про зобовязання відповідача підключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) до бази даних податкового органу для подання податкових документів в електронному вигляді, вважати податкові декларації з податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) за березень 2017 року, квітень 2017 року, травень 2017 року, червень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року поданими належним чином до податкового органу та визнати їх зданими у строк, визначений чинним законодавством та прийнятими відповідачем задовольнити частково.

Вважати податкові декларації з податку на додану вартість Товариство з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (ідентифікаційний код 36443685) за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року, серпень 2017 року поданими належним чином до податкового органу та визнати їх зданими у строк, визначений чинним законодавством та прийнятими відповідачем

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (, юридична адреса: 87549, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. А.Куїнджі, буд. 93) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алянс Сервіс Секюріті» (, юридична адреса: 83114, м. Донецьк, просп. Панфілова, буд. 12) судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 25 вересня 2017 року в присутності прокурора та представника позивача.

Повний текст постанови складено та підписано 02 жовтня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.