Справа № 826/24127/15
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Лічевецького І.О. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив: - скасувати податкову вимогу від 12.08.2015р. № 10901-23 щодо сплати податкового боргу; - зобов'язати відповідача видалити в інтегрованих картках платника ІС «Податковий блок» запису щодо обчислення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» податкового боргу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 12.08.2015р. № 10901-23.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві видалити з інтегрованих карток платника ІС «Податковий блок» запис щодо обчислення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» податкового боргу в розмірі 6 161,00 грн., внесеного на підставі податкової вимоги від 12.08.2015р. № 10901-23.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20.04.2015р. в електронному вигляді на адресу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» була направлена податкова декларація з податку на додану вартість за березень 2015 року, в якій помилково було заповнено рядок 23.1 та помилково не було заповнено рядки 23.3, 24 (квитанція № 1 та квитанція № 2 про збереження документу на центральному рівні та прийняття пакету).

З огляду на викладене, 20.05.2015р. позивачем в електронному вигляді направлено до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року, у якому виправлено помилки, а саме: внесено виправлення до рядків 23.1, 23.3 та 24.

Однак, про отримання уточнюючого розрахунку тривалий час не надходили квитанції про збереження документа на центральному рівні та про прийняття пакету, у зв'язку з чим, Товариством повторно направлено в електронному вигляді той самий уточнюючий розрахунок.

Водночас, відповідачем сформовано податкову вимогу від 12.08.2015р. № 10901-23, якою позивача повідомлено, що станом на 11.08.2015р. сума податкового боргу вказаного платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 6 161,00 грн., з яких: 6161,00 грн. заборгованість з податку на додану вартість.

Вважаючи вказану податку вимогу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначений обов'язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У розумінні абзацу першого пункту 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 46.5 статті 46 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

В силу пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. № 966, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.10.2014р. за № 1267/26044 затверджено форму, порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (дата набрання чинності 01.12.2014р., втрата чинності - 01.02.2016р.).

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який діяв на дату подання позивачем декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року, встановлено, що декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу І цього Порядку, подаються до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» на адресу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в електронному вигляді було направлено податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, в якій помилково був заповнений рядок 23.1 та помилково не були заповнені рядки 23.3, 24 (квитанція № 1 та квитанція № 2 про збереження документу на центральному рівні та прийняття пакету).

20.05.2015р. позивачем в електронному вигляді направлено до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року, у якому виправлено помилки, а саме: внесено виправлення до рядків 23.1, 23.3 та 24.

Таким чином, в даному випадку, позивач, як платник податків, виявив помилки у попередньо поданій податковій декларації за березень 2015 року, а саме: помилково був заповнений рядок 23.1 («зараховується зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» у розмірі 6 161 грн.) та помилково не були заповнені рядки 23.3, 24 на вказану суму зобов'язання.

При цьому, вказана помилка не призвела до нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість на вказану суму та була виправлена шляхом подання ним уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.05.2015р.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем підтверджені зазначені обставини, вказавши про те, що станом на 20.04.2015р. за позивачем не обліковувалось податкового боргу з податку на додану вартість, у зв'язку з чим, заявлена сума в рядку 23.1 декларації зарахована в КОР в рахунок переплати, а після подачі позивачем уточнюючого податкового розрахунку від 20.05.2015р. виправлено рядок 23.1 та відображено суму 6 161 грн. як зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Відповідно, після подачі уточнюючого розрахунку 20.05.2015р. контролюючим органом внесено до інтегрованої картки платника ІС «Податковий блок» запис про виключення 6 161 грн. з КОР в рахунок переплати зобов'язання з податку на додану вартість.

Відображення в інтегрованій картці платника ІС «Податковий блок» запису про наявність у позивача податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 6 161 грн. виникло у зв'язку з тим, що позивач повторно направив до контролюючого органу уточнюючий розрахунок від 20.05.2015р. з тією самою інформацією.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Вказане загальне правило виникнення податкового зобов'язання не означає, що будь-яка декларація є достатньою підставою для виникнення зобов'язання, тоді як будь-яке задеклароване зобов'язання має підтверджуватися належним чином.

Зокрема, щодо підстав нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість, слід зазначити, що згідно загального правила, викладеного у пункті 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Однак, матеріали справи не містять відомостей про наявність договорів, на підставі яких у позивача могли виникнути податкові зобов'язання з податку на додану вартість за звітний період, тоді як підставою для винесення податкової вимоги став факт повторного подання уточненого податкового розрахунку, яким, навпаки, виключається інформація про попередньо помилково задекларований податок.

При повторному отриманні однакового уточнюючого розрахунку від 20.05.2015р. контролюючий орган мав підстави для висновку про те, що вказаний повторний уточнюючий розрахунок не є підставою для нарахування податкових зобов'язань, оскільки не містить інформації про добровільне декларування податкового зобов'язання, тоді як повторно містить інформацію про коригування рядка 23.1 та виключення відповідної інформації.

Відповідно до положень пунктів 59.1, 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що станом на 12.08.2015р. відповідач не мав правових підстав для нарахування податкового зобов'язання, згідно уточнюючого податкового розрахунку від 20.05.2015р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 12.08.2015р. № 10901-23.

Крім цього, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» в частині зобов'язання відповідача видалити з інтегрованих карток платника ІС «Податковий блок» запису щодо обчислення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» податкового боргу в розмірі 6 161,00 грн., внесеного на підставі податкової вимоги від 12.08.2015р. № 10901-23, виходячи з наступного.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016р. № 422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Таким чином, оскільки, в межах даної справи судом першої інстанції та колегією суддів встановлено протиправність дій відповідача щодо винесення податкової вимоги від 12.08.2015р. № 10901-23, відповідно, на виконання судового рішення відповідачу необхідно внести зміни до інтегрованої картки платника податків в межах безпідставно нарахованої суми податку на додану вартість.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артфін» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Лічевецький І.О. Твердохліб В.А.

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Твердохліб В.А.

Лічевецький І.О.