Справа № 415/3170/17
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/3170/17-а
Провадження № 2-а/415/140/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 2 роти 3 БПОП старшого сержанта поліції Маіляма Миколи Сергійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови, -

встановив:

02.06.2017 року до Лисичанського міського суду Луганської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 2 роти 3 БПОП старшого сержанта поліції Маіляма Миколи Сергійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 13.05.2017 відносно нього поліцейським взводу № 2 роти 3 БПОП старшим сержантом поліції Маілям М.С. було винесено постанову серії АР № 234293 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 гривень Відповідно до змісту постанови ним під час керування транспортним засобом було порушено вимоги п. 84 «в» Правил дорожнього руху відповідно, а саме: «Проїзд буз зупинки заборонено». Поліцейський здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення 13.05.2017 року за адресою: м. Лисичанськ, проспект Перемоги, та звинуватив його в тому, що він проїхав знак «стоп» без зупинки.

З постановою АР № 234293 від 13.05.2017 року він не згоден як на сьогодні так і раніше і вважає, що вона підлягає скасуванню з наступних причин.

Враховуючи вищевказане слід зазначити, що він вважає, що дії інспектора поліції не відповідають вимогам закону та обставинам, якими було грубо порушено вимоги статті 7, 268, 258, 283, 276, 278, 279 КУпАП, статті 19, 59 Конституції України, Закону України «Про національну поліцію України», ч, 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і це все можна побачити із зроблених на той час на місце події як відео матеріалу (зйомка на мобільний телефон) і відео матеріалу (відповідно до реєстратора).

Пунктом 1 статті 247 КупАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП, підлягає закриттю.

Просив суд визнати протиправними дії поліцейського взводу № 2 роти 3 БПОП старшого сержанта поліції Маіляма Миколи Сергійовича стосовно винесення постанови про адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень та постанову поліцейського взводу № 2 роти 3 БПОП старшого сержанта поліції Маіляма Миколи Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №234293 від 13.05.2017 року, скасувати повністю, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Суду надав письмову заяву, в якій просив суд роз ляда справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 3 БПОП старший сержант поліції Маілям М.С. в судове засідання не з'явився, про час місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, проведення слухання справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Заперечень відповідачем надано не було.

Дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд вважає, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року, яка була складена поліцейським взводу № 2 роти 3 БПОП старшим сержантом поліції Маілям Миколою Сергійовичем протиправною, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року особа, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 13.05.2017 року об 11 годині 39 хвилин в м. Лисичанську по пр. Перемоги, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонений) чим порушив вимоги п. 8.4 в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. До постанови додаються відео.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії АР № 234293 від 13.05.2017 року, посилаючись на не порушення ним Правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах адміністративної справи та відеозапис, на підставі чого судом було встановлено наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови вона була складена відповідачем по справі.

Відповідно до п. 2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року, місцем скоєння правопорушення вказано: м. Лисичанськ, пр. Перемоги, б. № 13.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є суспільні відносини у сфері щодо користування засобами автомобільного транспорту.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає в порушенні вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тощо.

Судом встановлено, що 13.05.2017 року позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року особа, щодо якої розглядається справа ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 13 травня 2017 року о 11 годині 39 хвилин в м. Лисичанську по пр. Перемоги, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2, чим порушив вимоги п. 8.4 в ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Тобто, відповідачем в даній постанові зазначено факт того, що позивач не зупинився біля дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонений). Втім, відповідачем в оскаржуваній постанові в п. 8 зазначено, що до постанови додається відео, яке суду надано не було на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Втім, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що транспортний засіб, на якому пересувався позивач, не зупинився на вимогу дорожнього знаку 2.2. , у зв'язку з чим позивач на виконання вимог п.8.4 в ПДР України повинен був зупинитися, тобто фіксування порушення ПДР ОСОБА_1, а саме: не зупинення позивачем біля дорожнього знаку 2.2, не мало місце.

Суд також зауважує, що відповідачем в оскаржуваній постанові зазначено що позивач не зупинився біля дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонений), чим порушив вимоги п. 8.4 «в»ПДР України, який в свою чергу передбачає заборонні знаки що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Втім, дорожній знак 2.2. не віднесено ПДР України до заборонних знаків, передбачених п.8.4. в ПДР України, адже даний дорожній знак 2.2. віднесено до знаків пріоритету, тобто до п. 8.4. «б» ПДР України.

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у формі умислу або необережності.

Суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, може бути водій транспортного засобу. Позивачем не заперечувалося, що за кермом транспортного засобу знаходився саме він і що він є водієм.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності при відсутності належних доказів, з порушенням вимог частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, не врахувавши при цьому відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 234293 від 13.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень, такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання дій поліцейського взводу № 2 роти № 3 БПОП старшого поліцейського Маілям М.С. стосовно винесення постанови про адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, суд вважає такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених вище та з огляду на наступне.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач не діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, постанова винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права і є такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 288 КАС України, ст.ст. 122, 251 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, Правилами дорожнього руху України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 2 роти 3 БПОП старшого сержанта поліції Маіляма Миколи Сергійовича про визнання протиправними дії та скасування постанови, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії поліцейського взводу № 2 роти 3 БПОП старшого сержанта поліції Маіляма Миколи Сергійовича стосовно винесення постанови про адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладанням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Постанову поліцейського взводу № 2 роти 3 БПОП старшого сержанта поліції Маіляма Миколи Сергійовича про накладення адміністративного стягнення у справі по адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 234293 від 13.05.2017 року, скасувати повністю, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА