Справа № 552/2921/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р. Справа № 552/2921/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/2921/17

за позовом ОСОБА_2

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про скасування рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №24 від 20.04.2017 року та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

12 травня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про скасування рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №24 від 20.04.2017 року та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи свій позов тим, що на протязі багатьох років він працював на різних посадах в прокуратурі Полтавської області. Має стаж роботи в прокуратурі Полтавської області на слідчих і прокурорських посадах більше ніж 35 років. На даний час перебуває на пенсії та отримує пенсію в Полтавському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України. 21.03.2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 10.03.2017 року №18-105/вих17, виданої прокуратурою Полтавської області. Але йому було відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з відсутністю правових підстав. З даною відмовою він не згоден. Тому звернувся в суд за захистом своїх прав. Просив суд дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у вигляді відмови в перерахунку розміру його пенсії визнати неправомірними і зобов'язати цей Пенсійний фонд провести перерахунок розміру його пенсії у відповідності з діючим законодавством України та довідки прокуратури Полтавської області від 10.03.2017 року.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017 року позов задоволено. Скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 20.04.2017 року №24 щодо відмови ОСОБА_2 у відновленні та проведенні перерахунку пенсії, яку призначено відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-Х11. Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2, яку призначено відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-Х11, виходячи з розрахунку 90% заробітної плати, згідно довідки прокуратури Полтавської області від 10.03.2017 року за №18-105/вих17, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, починаючи з 01.12.2015 року без обмеження граничного розміру.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт посилається на те , що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуально права, із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зазначив, що відповідно до розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України від 02.03.2015 року № 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" у разі неприйняття до 01.06.2015 року про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються зокрема відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Згідно з ч.20 ст.86 Закону України "Пуо прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України. На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами. Відтак, вважає, що позов ОСОБА_2 є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи у їх сукупності та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_2 на протязі багатьох років працював в прокуратурі Полтавської області. На даний час є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-Х11 в розмірі 90% від місячного заробітку працюючого на посаді начальника відділу Полтавської області.

21.03.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 10.03.2017 року №18-105/вих17, виданої прокуратурою Полтавської області .

Рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 20.04.2017р. № 24 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того , що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №3668-У1 зміни до статті 50-1 Закону №1789-Х11 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частина 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-Х11, які змін у зв'язку з прийняттям Закону №3668-У1 не зазнали. Тобто, відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії з 01.12.2015р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на проведення перерахунку пенсії, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовими актами.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру".

Приписи частин дванадцятої, сімнадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.91р. №1789-XII, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії, передбачали, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України "Про прокуратуру", на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Положеннями частин тринадцятої, двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який набрав чинності 15 липня 2015 року, які діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час спірних правовідносин зазначені умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Отже, чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій, а відтак встановлене право особи, яка отримує відповідно до законодавства про прокуратуру пенсію за вислугу років, на її перерахунок за певних умов та в порядку, які на даний час Урядом України не визначені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що норми статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені із цього Закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України - з набранням чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року №76-VIII (набрав чинності 01 січня 2015 року).

Пунктом 16 розділу III "Прикінцеві положення" цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

За таких обставин, на час спірних правовідносин позивач мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України із січня 2015 року, однак не прийняті ані до моменту його звернення за перерахунком пенсії, ані дотепер, що призвело до оспорюваної відмови у такому перерахунку.

Отже, маючи відповідне право, проте перебуваючи в стані невизначеності внаслідок тривалої бездіяльності компетентного органу, заявник не може його реалізувати.

Враховуючи висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26 вересня 2014 року, наведені вище обставини розцінюються колегією суддів як невиправдане втручання у право заявника.

Оскільки Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, виходячи із приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та статті 22, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції в тому, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі постанови Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2016 року у справі № 640/20020/15-а відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90 відсотків від місячного заробітку, вказаного у довідці прокуратури Донецької області № 18-58-221а від 05.05.2015 року , і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

При цьому, колегія суддів наголошує, що до перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відтак, зміни, внесені до Закону України "Про прокуратуру" після призначення позивачу пенсії, в частині зменшення відсоткового розміру заробітної плати, з якого обчислюється розмір пенсії, стосуються порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду України, висловленими, зокрема, в постановах від 10 грудня 2013 року №21-348а13 , від 17 грудня 2013 року №21-445а13, в постанові від 01.07.2014р. по справі № 21-244а14.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Також , колегія суддів звертає увагу на те , що відповідно абз.6. п. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII і Закону України № 911-VIII від 24.12.2015) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Однак , згідно п.2 Прикінцевих Положень Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) встановлений цим Законом стосується саме працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно із п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Враховуючи те, що позивач є непрацюючим пенсіонером і пенсія призначена йому до 01 січня 2016 року , то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п'ятнадцятої ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. (в редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015р. і Закону України від 02.03.2015 р. N 213-VIII).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на перерахунок пенсії на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 10.03.2017 року № 18-105 без обмеження її граничного розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положення п.5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині відсутні.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення дати з якої необхідно провести перерахунок та виплату пенсії позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи наведені вимоги закону та те , що ОСОБА_2 звернувся до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 10.03.2017 року №18-105/вих17 саме 21.03.2017 року, колегія суддів вважає, що слід провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2, яку призначено відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-Х11, виходячи з розрахунку 90% заробітної плати, згідно довідки прокуратури Полтавської області від 10.03.2017 року за №18-105/вих17, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, не більш як за 12 місяців з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини , тобто починаючи саме 01.04.2016р., тому позовні вимоги підлягають задоволенню саме з цієї дати.

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню в частині визначення дати - 01 грудня 2015 року з якої зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2, яку призначено відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-Х11, виходячи з розрахунку 90% заробітної плати, згідно довідки прокуратури Полтавської області від 10.03.2017 року за №18-105/вих17, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників , з прийняттям нової постанови в цій частині.

В іншій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/2921/17 скасувати в частині задоволення позовних про вимог зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2, яку призначено відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-Х11, виходячи з розрахунку 90% заробітної плати, згідно довідки прокуратури Полтавської області від 10.03.2017 року за №18-105/вих17, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько - слідчих працівників за період з 01.12.2015р. по 31.03.2016р.

В цій частині прийняти нову постанову , якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Полтави від 07.06.2017р. по справі № 552/2921/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 09.10.2017 р.