Справа № 296/5570/17
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5570/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.,

секретаря Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними бездіяльність (дії) Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Корольовського районного суду м. Житомира по адміністративній справі № 296/151/17 від 31 січня 2017 року;

- скасувати повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузменко О.С. про повернення виконавчого документа від 27.06.2017 року по адміністративній справі №296/151/17 від 31 січня 2017 року;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира по адміністративній справі №296/151/17 від 31 січня 2017 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в особі відділу примусового виконання рішень, свідомо не виконуючи рішення суду з 31.01.2017, повідомленням від 24.05.2017 року повернуло виконавчий лист без виконання за п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Повідомленням від 24.05.2017 року було виконано та наданий новий виконавчий лист. Однак, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в особі державного виконавця Кузменко О.С. продовжуючи не виконувати рішення суду та не беручи до уваги, що боржником є Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, повернуло виконавчий лист за п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Одночасно, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в особі державного виконавця Кузменко О.С. не бере до уваги та порушує ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що відповідач свідомо не виконує рішення суду, вимоги Закону України «Про виконавче провадження», вимогу ст. 264 КАС України та безпідставно повернуло виконавчий лист та відмовило у відкритті виконавчого провадження.

Позивач надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити задоволенні позову.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 31.01.2017 року Корольовським районним судом м. Житомира постановлено постанову, якою зобов'язано Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вирішити питання про заміну сторони виконавчого провадження (боржника) та зміну порядку та способу виконання судового рішення за постановою Корольовського районного суду м. Житомира по адміністративній справі №2а-384/14 від 05 серпня 2015 року.

На виконання постанови суду 15.06.2017 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано виконавчий лист по справі №296/175/17.

24.05.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Є. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зі змісту повідомлення вбачається, що виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у процесі проведеної перевірки з'ясовано, що у виконавчому документі не зазначено прізвище, ім'я по батькові та посада особи, яка його видала.

В подальшому було видано новий виконавчий лист, однак головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зі змісту повідомлення вбачається, що виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не підвідомчий відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Вважаючи, що відповідачем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу неправомірно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В силу приписів статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону № 1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно зі частиною третьої вказаної статті Закону № 1404-VIII, виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Приписами статті 25 Закону № 1404-VIII визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

У разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

У разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що за загальним правилом, у разі відсутності умов, наведених у ст. 25 Закону № 1404-VIII, підвідомчість виконавчих проваджень органам державної виконавчої служби визначається за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження надано стягувачу лише у разі підвідомчості виконавчого провадження одночасно кільком органами державної виконавчої служби, тобто тоді, коли вчинення виконавчих дії щодо виконання рішення на певній території відноситься до функцій кількох органів державної виконавчої служби.

Поряд з цим суд враховує, що відповідно до п. 4 розд. І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказ Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від десяти до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Встановлено, що божником у виконавчому листі №296/175/17 виданого 15.06.2017 Корольовським районним судом м. Житомира є Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Так як, Управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області є структурним підрозділом територіального органу центрального органу виконавчої влади, а саме: Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, тому виконавчий лист підвідомчий відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий документ, виданий Корольовським районним судом на виконання постанови в справі № 2а-384/14, може бути пред'явлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Що стосується винесення повідомлення про повернення виконавчого листа суд зазначає наступне.

Згідно зі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції визначено, що виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Зважаючи на все викладене вище, суд дійшов висновку, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання, шляхом прийняття відповідного повідомлення від 27.06.2017 року, діяв на підставі Закону та у межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги про визнання неправомірними бездіяльності та дій відповідача є безпідставними.

Не підлягає також задоволенню вимога позивача про скасування повідомлення державного виконавця від 27.06.2017 про повернення виконавчого листа, оскільки підставами для скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який прийняв рішення.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що повідомлення про повернення виконавчого листа прийняте відповідачем на підставі Закону та у межах своїх повноважень, тому вимога про його скасування задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження надано стягувачу лише у разі підвідомчості виконавчого провадження одночасно кільком органам державної виконавчої служби, тобто, коли вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення на певній території відноситься до функцій кількох органів державної виконавчої служби

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відсутні.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В. В. Бондарчук