Справа № 201/5250/17(2а/201/200/2017)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2017 рокусправа № 201/5250/17(2а/201/200/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Дніпро Департаменту патрульної поліції роти №8 батальйону №3 лейтенанта поліції Боголіб Максима Костянтиновича про визнання дій протиправними і скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2017 року ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що дії, вчинені інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпро роти № 8 батальйону № 3 молодшим лейтенантом поліції Боголіб М.К. при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати правомірними, а постанову ЕАА № 078413 від 31 березня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП є такою, яка прийнята без порушень прав позивача. Позивач здійснив обгін іншого транспортного засобу на Самарському мосту, чим допустив порушення п. 14.6(г) ПДР.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що він не вчиняв обгін. Дійсно рухався по мосту, але здійснив об'їзд іншого автомобіля, який рухався з ввімкненою аварійною сигналізацією, отже дія позивача була направлена на недопущення повної зупинки безпосередньо на мосту, що можливо було викликане технічною несправністю іншого транспортного засобу.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 березня 2017 року о 12 годині 19 хвилин інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпро ДПП роти № 8 батальйону № 3 лейтенантом поліції Боголіб М.К. було зафіксовано і помічено, що автомобіль «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_1, в цьому автомобілі під час руху в районі будинку № 10 на вулиці Томській в м. Дніпрі здійснив обгін іншого транспортного засобу на Самарському мосту, чим допустив порушення п. 14.6 (г) Правил дорожнього руху України - заборона обгону на мосту. Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_1 складено постанову про те, що він в тому місці за кермом вказаного свого автомобіля, рухаючись по тій дорозі, не виконав вимог правил дорожнього руху про заборону обгону на мосту допустив обгін іншого транспортного засобу на Самарському мосту, чим допустив порушення правил дорожнього руху і постановою ЕАА № 078413 від 31 березня 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн., вказану постанову ЕАА № 078413 від 31 березня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення відразу в той же день було вручено позивачу як порушнику.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У тексті постанови зазначено, що позивач 31 березня 2017 року о 12 годині 19 хвилин рухався на автомобілі «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_1, в цьому автомобілі під час руху біля будинку № 10 на вулиці Томській в м. Дніпрі здійснив обгін іншого транспортного засобу на Самарському мосту, чим допустив порушення п. 14.6 (г) Правил дорожнього руху України - заборона обгону на мосту і постановою ЕАА № 078413 від 31 березня 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн.

Згідно з частиною 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною 2 статті 33 КпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 КпАП. За змістом статті 9 КпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 КпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 КпАП).

Згідно з КпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогам статті 283 КУпАП.

Обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зазначені в постанові, що оскаржується, вони відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 порушував вимоги пункту п. 14.6 (г) ПДР України і 31 березня 2017 року о 12 годині 19 хвилин на автомобілі «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_1, дійсно керував автомобілем в цьому автомобілі під час руху в районі будинку № 10 на вулиці Томській в м. Дніпрі здійснив обгін іншого транспортного засобу на Самарському мосту, чим допустив порушення п. 14.6 (г) Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з доводом позивача, що він здійснив об'їзд, а не обгін транспортного засобу на Самарському мосту, оскільки транспортний засіб рухався, а не знаходився у статичному стані. Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що безпосередньо позивачем при обґрунтуванні позовних вимог та при обґрунтуванні апеляційної скарги підтверджується вчинення ним дії, яка вказує на порушення п. 14.6 (г), що є одним із доказів вчинення адміністративного проступку.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник