Справа № 826/14047/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 жовтня 2017 року № 826/14047/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Келеберди В.І., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування наказу

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2, в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1797/5 від 29.06.2016 року; зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.10.2015 року №25263493, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Музиченко О.В.; зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.02.2016 року №28175964, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що комісією порушено процедуру розгляду скарги, оскільки позивача не повідомлено в строки про розгляд скарги, чим позбавлено права на захист належного їй права власності.

Позивачем подано до Суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Третя особа проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в письмових поясненнях.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 звернувся 21 червня 2016 року до Міністерства юстиції України з скаргою щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 жовтня 2015 року за № 25263493, прийнятого державним реєстратором Музиченко О.В., та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 лютого 2016 року за № 28175964, прийнятого приватним нотаріусом Богдановою В.М.

За результатами розгляду скарги комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації складено Висновок від 29.06.2016 року, яким задоволено скаргу ОСОБА_2 від 25.04.2016 року в повному обсязі, а саме, вирішено: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 жовтня 2015 року № 25263493, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Музиченко О.В., та внести запис про скасування запису про право власності № 11589858, який внесено на підставі цього рішення; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 лютого 2016 року № 28175964, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М., та внести запис про скасування запису про право власності № 13198349, який внесено на підставі цього рішення.

Наказом від 29.06.2016 року №1797/5 задоволено скаргу ОСОБА_2 від 25.04.2016 року в повному обсязі, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 жовтня 2015 року № 25263493, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Музиченко О.В., та внести запис про скасування запису про право власності № 11589858, який внесено на підставі цього рішення; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 лютого 2016 року № 28175964, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М., та внести запис про скасування запису про право власності № 13198349, який внесено на підставі цього рішення; виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Позивач вважає, що спірний наказ прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому звернулася до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1797/5 від 29.06.2016 року; зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.10.2015 року №25263493, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Музиченко О.В., Суд зазначає наступне.

Так, 21 червня 2016 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_2 (надалі - скаржник) від 25 квітня 2016 року щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 жовтня 2015 року за № 25263493, прийнятого державним реєстратором Музиченко О.В., та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 лютого 2016 року за № 28175964, прийнятого приватним нотаріусом Богдановою В.М.

Відповідно до п.п.1, 2 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 за №42/28172 (надалі - Положення), Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України, від 01.07.2004, № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин) (далі по тексту - Закон № 1952-IV) встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Мінюсту, його територіальних органів або до суду.

Частиною 2 ст. 37 Закону № 1952-IV передбачено, що Мінюст розглядає скарги: на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Пунктом 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015р. (надалі - Порядок №1128) встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

У відповідності до пунктів 8,9,10,11 Порядку №1128 розгляду скарг під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує: чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження; чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах; чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню. Під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мінюсту; засобами електронної пошти. Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам. запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду. У разі повідомлення скаржником та/або його представником, іншими особами, які беруть участь у розгляді скарги по суті, про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того ж предмета, з тих же підстав, про які зазначено у скарзі, ними надається копія відповідного рішення суду на засідання комісії. За результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.».

Під час розгляду скарги Скаржника Комісією встановлено наступне, що 29.12.2005 року ОСОБА_2 уклав із забудовником (Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Консоль ЛТД») договір пайової участі в фінансуванні будівництва № 4923/322-324.

У відповідності до вищезазначеного Договору скаржник зобов'язувався внести еквівалент 140,000 доларів США в гривнях, за курсом НБУ за для одержання права власності на квартиру, будівельний номер АДРЕСА_1

Забудовник прийняв за вказаним Договором зобов'язання завершити будівництво вказаного житлового будинку і виділити ОСОБА_2 по завершенні будівництва в натурі вищезазначену квартиру і забезпечити проведення реєстрації права власності за ОСОБА_2 (п. 3.10 Договору).

У скарзі скаржник зазначив, що реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1) було проведено попри те, що майнові права на цю квартиру за договором із забудовником належали скаржникові. Також, при реєстрації державний реєстратор Музиченко О.В. не врахувала наявність в зареєстрованій системній папці, що відноситься до будинку, відомостей, що ідентифікують інвесторів будівництва вищевказаного будинку і, зокрема, скаржника як інвестора, тобто володаря майнових прав щодо квартири АДРЕСА_1 Скаржник зазначає, що ніколи жодних угод або інших правочинів з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не вчиняв жодній особі не переуступав свої майнові права на вищевказану квартиру або інші права або вимоги, що випливають із договору укладеного між скаржником та забудовником.

Скаржник вважає, що дії реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого зареєстровано право власності за ОСОБА_1, є безпідставними та незаконними. 10 лютого 2016 року приватний нотаріус Богданова В.М. зареєструвала за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що перешкоджає реалізації права власності скаржника.

Відповідач зазначає, що згідно з відомостями Державного реєстру прав, 02 жовтня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру АДРЕСА_1, зареєстровану у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав за реєстраційним № 13632900. Разом із заявою були подані такі документи: копія паспорту, коду, договір № 4923/322-324 та його копія, акт прийому-передачі та його копія, витяг з переліку та його копія, довідка та її копія, технічний паспорт та його копія, додаткова угода та її копія (в реєстрі сканкопії документів відсутні).

За результатами розгляду вказаної заяви 13 жовтня 2015 року державним реєстратором Музиченко О.В. видано свідоцтво про право власності № 45607500 та прийнято рішення про державну реєстрацію права власності № 25263493 на вищевказане нерухоме майно за ОСОБА_1

На підставі зазначеного рішення 13 жовтня 2015 року державним реєстратором Музиченко О.В. у Державний реєстр прав було внесено запис про право власності за № 11589858 на підставі свідоцтва про право власності від 13 жовтня 2015 року № 45607500.

Статтею 9 Закону № 1952-IV передбачалося, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими- та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до статті 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною третьою статті 17 Закону № 1952-IV, було встановлено, що документи, які встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначався Порядком.

Пунктом 50 Порядку передбачалось, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо); довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав); технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо); завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва): документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна); документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документа, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася).

У разі коли завершення будівництвом об'єкта містобудування та державна реєстрація прав на такий об'єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013 p., особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на такий об'єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася); затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об'єкта будівництва.

Крім того, Комісією встановлено, що 17 лютого 2015 року у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав зареєстровано системну папку ТОВ "ГІПЕК" (далі - ТОВ «ГІПЕК» відповідно до п. 50 Порядку. В системній папці, зокрема, міститься перелік інвесторів, затверджений ТОВ «ГІПЕК», за кошти яких ТОВ фірма «Консоль ЛТД» збудувала житлово-громадський комплекс по вул. Богдана Хмельницького, 58 (поштова адреса: вул. Богдана Хмельницького, будинок 5 8-А) в Шевченківському районі м. Києва, І черга будівництва, чотирисекційного будинку.

В порушення вимог Закону та Порядку державним реєстратором Музиченко О.В. було проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 за наявністю у системній папці переліку інвесторів, згідно якого інвестором квартири АДРЕСА_1 площею 120,5кв.м. за договором від 29 грудня 2005 року за № 4923/322-324 є ОСОБА_2.

Комісією зроблено висновок, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 жовтня 2015 року (індексний номер 25263493), прийняте державним реєстратором Музиченко О.В. та запис про право власності за № 11589858 підлягають скасуванню.

Крім того, Комісією встановлено, що 10 лютого 2016 року ОСОБА_5 подав заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру АДРЕСА_1, зареєстровану у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру прав за реєстраційними № 15577824. Того ж дня приватним нотаріусом Богдановою В.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за №28175964.

На підставі зазначеного рішення 10 лютого 2016 року приватним нотаріусом Богдановою В.М. у Державному реєстрі прав було припинено запис про право власності № 11589858 та внесено запис № 13198349 на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Богдановою В.М. за №72 (надалі - договір купівлі-продажу).

Відповідно до п. 2 Договору купівлі-продажу зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 13 жовтня 2015 року за № 193247, виданого державним реєстратором Музиченко О.В.

За результатом розгляду документів Відповідач прийшов до висновку, що державним реєстратором Музиченко О.В. було порушено вимоги законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 жовтня 2015 року № 25263493, що дало змогу приватному нотаріусу Богдановій В.М. зареєструвати перехід права власності від ОСОБА_1 до ОСОБА_5, є підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 лютого 2016 року № 28175964, прийнятого приватним нотаріусом Богдановою В.М., а також відповідного запису у Державному реєстрі прав про право власності № 13198349.

Правовими положеннями ч. 6 ст. 37 Закону № 1952-IV встановлено, що за результатами розгляду скарги Мінюст та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про: 1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: а) скасування рішення про державну реєстрацію прав; б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав; в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором; г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав; д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації; е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України. Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ» та «д» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Мінюстом. У рішенні Мінюсту чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги. Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

В силу положень пунктів 12 та 13 Порядку №1128 встановлено, що за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. Якщо у скарзі заявлено дві або більше вимог, комісія надає правову оцінку кожній із них, яка включається до висновку комісії.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що наказ Міністерства юстиції України №1797/5 від 29.06.2016 року прийнято у відповідності до вимог законодавства.

В частині щодо порушення, а саме, не належного повідомлення Позивача про час і місце розгляду скарги, не вчасне надходження копії скарги Позивачу, за своєю суттю є формальним, оскільки їх наявність не впливає на законність оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України. Оспорюваним наказом Міністерства юстиції України скасовано реєстраційні дії вчинені з явними порушеннями законодавства.

Наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування законного наказу Міністерства юстиції України.

Крім того, Суд звертає увагу, що оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного реєстратора до Міністерства юстиції України є адміністративною позасудовою процедурою оскарження рішень владних органів і не має вирішувати цивільні спори, а має розглядатись скарги в рамках аналізу законності дій державного реєстратора прав.

Таким чином, спори щодо виконання договірних зобов'язань та набуття прав власності на підставі правочинів (спір про право), як в даному випадку, слід розглядати в порядку цивільного судочинства, а не в процедурі оскарження дій державного реєстратора прав.

В даному випадку Позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині щодо визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1797/5 від 29.06.2016 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.10.2015 року №25263493, прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Музиченко О.В. та зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.02.2016 року №28175964, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богдановою В.М. не підлягають задоволенню, оскільки є похідними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді В.І. Келеберда

А.С. Мазур