Справа № 344/7053/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8324/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, у якому просив визнати протиправною відмову щодо застосування при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення за призначення пенсії, та зобовязати призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначення пенсії з моменту звернення 06.03.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на час звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших категорій громадян». При призначенні пенсії за віком, всупереч вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідач, керуючись нормами ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», неправомірно застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік, який був врахований під час призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську щодо застосування при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено внески, за 2007 рік у розмірі 1197.91 грн. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з моменту звернення, тобто з 06.03.2017.

Постанова мотивована тим, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі ОСОБА_2 № 1058-IV) регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший саме за цим Законом. Згідно даної норми показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, який був визначений на час призначення пенсії за Законом № 1058-IV. ОСОБА_2 України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших категорій громадян» (далі ОСОБА_2 № 2262-XII) передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, відповідачем безпідставно при призначенні пенсії позивачу застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік відповідно до ч.3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що право вибору одного з видів пенсійного забезпечення позивачем використано у 1996 році. На підставі поданої заяви позивачу проведено перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується заробітна плата (дохід), визначена ч.2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.

Таким чином, управлінням Пенсійного фонду правомірно переведено позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, здійснивши її перерахунок на підставі ст.45 Закону №1058-IV.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 20 серпня 1996 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

На звернення позивача із заявою від 06.03.2017 про призначення пенсії за віком управлінням пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здійснено призначення пенсії з врахуванням страхового стажу 41 рік 05 місяців 16 днів (по 31.01.2017р.) та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.01.2017. Воночас при призначенні пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а саме за 2007 рік, та листом від 13.05.2017 №208/Г-15 розяснено про відсутність правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2016 рік.

Позивач, вважаючи дії пенсійного органу неправомірними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Вимогами ч. 1 ст. 10 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не передбачає такого виду пенсії як пенсія за вислугу років.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно ст. 7 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, виплати пенсії за вислугою років не входять до правового регулювання Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та виплата такої пенсії позивачу регулюється виключно Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб та така пенсія є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач, отримуючи пенсію за вислугою років, не користувався жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому звернувшись до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком 06.03.2017, він використав право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування вперше.

Відповідач безпідставно застосовує до виниклих правовідносин правове регулювання переходу із одного виду пенсії на інший, що передбачено ч. 3 ст. 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки такого переходу в межах дії цього Закону не відбувалося, і пенсія із застосуванням норм Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування призначатиметься позивачу вперше.

Вимогами ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що при обчисленні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

У випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ОСОБА_2 України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 31.03.2015 (№ 21-612а14), а відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ОСОБА_1, досягнувши пенсійного віку, звернувся вперше 06.03.2017 і після призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII продовжував працювати більше трьох років та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому існують усі законодавчо передбачені підстави для нарахування йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення обов'язку на Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, починаючи з 06.03.2017 (дати звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у другому абзаці резолютивної частини постанови суду першої інстанції має місце допущення описки в частині зазначення дати, з якої позивачу здійснено призначення пенсії за віком, «31.03.2012» замість вірної «06.03.2017», що підлягає виправленню відповідно до вимог ст. 169 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року у справі № 344/7053/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 10.10.2017.