Справа № 237/2319/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ліпчанський С.М.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року справа №237/2319/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Блохіна А.А., Васильєвої І.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2017 року у справі № 237/2319/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, як уповноваженому представнику сім'ї, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявами від 29.06.2016 року та 13.02.2017 року; зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу, щомісячну адресну допомогу ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявами від 29.06.2016 року та від 13.03.2017 року.

В обґрунтування зазначила, що є внутрішньо переміщено особою, звернулась до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідачем відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв'язку з тим, що позивач володіє житловим приміщенням, розташованим в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія та районах проведення антитерористичної операції.

Таку відмову позивач вважає протиправною.

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області щодо відмови у призначенні позивачу щомісячної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 13.02.2017 року.

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області призначити та виплатити щомісячну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на новий шестимісячний строк відповідно до заяви від 13.02.2017.

Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач, звертаючись до Управління із заявами про призначення та продовження виплати адресної допомоги не повідомила про наявність у неї у володінні нерухомого майна в с. Катеринівка Мар'їнського району, яке відсутнє в Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовано на лінії зіткнення, затверджені Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р та від 02.12.2015 року № 1276-р.

В частині відмови в задоволенні позову судове рішення не оскаржується.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_3, є громадянкою України, відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Після початку проведення антитерористичної операції, позивач вимушено покинула своє фактичне місце проживання у місті Донецьку та переїхала до с. Катеринівка, Донецької області.

Відповідно до довідки від 29 червня 2016 року № позивача взято на облік, як особу яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, тобто визнано внутрішньо переміщеною особою (а.с. 8).

Судами встановлено, що позивач зверталась до Управління спочатку з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, а в подальшому із заявами про продовження виплати адресної допомоги в якій зазначала, що у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції немає.

13 лютого 2017 року позивач, в черговий раз звернулась до відповідача з заявою продовження виплати адресної допомоги на наступний період.

Відповідно до п. 10 Порядку № 505, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

На виконання вимог вищезазначеної норми посадовою особою відповідача перевірено, зокрема, факт наявності нерухомого майна, належного позивачу, в ході якої встановлено, що останній на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2. Зазначене підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 13).

Повідомленням Відповідача № 544/02-03 від 14.02.2017 року, позивачу відмовлено в призначенні грошової допомоги та зобов'язано з'явитись до відділу грошових виплат та компенсації для вирішення питання відносно погашення переплати допомоги переміщеним особам на проживання за період з 17.11.2014 року по 30.11.2016 року в сумі 25 989,49 грн., по причині, що нею приховано факт наявності у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та в районах проведення антитерористичної операції.

Позивач, вважаючи такі дії відповідачів неправомірними, звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, дійшов висновку, що оскільки на теперішній час с. Катеринівка Донецької області згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, належне позивачці на праві власності житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, тобто в районі проведення антитерористичної операції, не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (далі - грошова допомога) визначений Порядком № 505 (пункт 1).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 (в редакції на час звернення з заявою), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно до пункту 3 Порядку № 505, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 гривень. Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Пункт 8 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно.

Відповідно до п.6 Порядку № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що позивач не має права на отримання адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у звязку з тим, що має у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Колегія суддів не погоджується з таким твердженням апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, який затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р, с. Катеринівка Донецької області вітсутнє.

Разом з тим, відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, який затверджено розпорядженням кабінету міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р, с. Катеринівка Донецької області (Катеринівська сільська рада) входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відсутність с. Катеринівка Донецької області (Катеринівська сільська рада) у Переліку № 1085-р не забороняє позивачу, як особі, яка перемістилась з території проведення антитерористичної операції та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області , як внутрішньо переміщена особа звертатись за призначенням адресної допомоги за місцем тимчасового проживання.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки на теперішній час с. Катеринівка Донецької області (Катеринівська сільська рада) згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, належне позивачці на праві власності житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, тобто в районі проведення антитерористичної операції, що не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги, а відповідач, в даному випадку, необґрунтовано відмовив позивачу в призначенні адресної допомоги, як тимчасово переміщеній особі з району проведення АТО.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2017 року у справі № 237/2319/17 - залишити без задоволення.

Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2017 року у справі № 237/2319/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.А. Васильєва