Справа № 490/314/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

04 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/314/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2016р.р. у неповному обсязі; зобов'язання здійснити йому виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2015р. - у розмірі 3870грн; за 2016р. - у розмірі 4730грн.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.05.17 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом, при вирішенні справи, вимог закону, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення, та має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». /а.с.5/

23.12.16р. представник позивача звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016р. у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. /а.с.7/

29.12.2016 року позивачу відмовлено у виплаті разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з посиланням на постанови КМУ від 31 березня 2015 року № 147«Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги»; від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». /а.с.8/

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати йому допомог у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо безпідставності позовних вимог.

Так, пільги для учасників бойових дій та прирівняних до них осіб визначені у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України.

Згідно з п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення доповнені зазначеним пунктом згідно з Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 31 березня 2015 року № 147 «Деякі питання виплати у 2015 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова №147) та постанову від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - постанова №141).

Відповідно до пп. 2 п. 1 Постанови №147 у 2015 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 875грн., яка була виплачена позивачу у травні 2015 року.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Постанови №141 у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920грн., яка була виплачена позивачу у травні 2016 року.

Отже, розміри нарахованих та виплачених позивачу щорічних разових грошових допомог до 5 травня за 2015; 2016 роки відповідають вимогам законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Слід також зауважити, що Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 визначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні №3-рп від 25 січня 2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Тобто, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, при вирішенні справи, суд першої інстанції не звернув увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Так, судом встановлено, що предметом оскарження у справі є виплата позивачу у травні 2015р.; 2016р. разових щорічних грошових допомог до 5 травня у неповному обсязі.

Відповідно до вимог ст.99 КАС України - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 16.01.2017р. в зв'язку з оскарженням розмірів нарахованих йому разових щорічних грошових допомог до 5 травня, виплата яких відбулася у травні 2015р.; 2016р.

При цьому, з підстав того, що позивач був обізнаний про розміри виплачених йому щорічних грошових допомог у травні 2015р.; 2016р., тому саме з даного часу йому стало відомо про можливе порушення своїх прав.

Оскільки позивач не надав суду поважні причини пропуску строку звернення до суду, підстав для поновлення процесуального строку немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив норми процесуального права, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.202 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям ухвали про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 100, 197, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі ухвалу, якою залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія