Справа № 465/5772/16-а
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8744/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року у справі № 465/5772/16 за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження щодо демонтажу самочинного будівництва, -

В С Т А Н О В И В :

06 жовтня 2016 року позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження №08 від 11.01.2016р. «Про знесення самочинно добудованої веранди до квартири №4 на вул. Зерова, 20».

Позовні вимоги мотивує тим, що 11.01.2016р. Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження №08 «Про знесення самочинно добудованої веранди до квартири №4 на вул. Зерова, 20», яким відповідно до п.2 позивача зобовязано у місячний термін за власні кошти знести самочинно добудовану веранду розмірами 4,12м х 2,50м до квартири №4 на вул. М.Зерова, 20.

Позивач вважає таке розпорядження протиправним та необґрунтованим, оскільки таке не доводилось їй до відома, а про його існування вона дізналась отримавши ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі № 465/3592/16-ц за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до неї, про знесення самочинно добудованої веранди. При цьому відповідачем не дотримано процедури його прийняття, яка затверджена рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №835 від 09.09.2011р. «Про затвердження положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові».

Так, позивач посилається на п.1.1 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. №835, таке Положення регулює процедуру вирішення питань, повязаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) обєктів містобудування та архітектури.

Згідно п.2.1 цього Положення, відповідальність за своєчасне виявлення, попередження і вжиття заходів щодо самочинного будівництва покладається на уповноважених посадових осіб та інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Також пунктом 2.6 вказаного Положення передбачено, що на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження, протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації. Адміністративна комісія, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі, а за пунктом 2.7 акт-попередження у всіх випадках самочинного будівництва складається на момент його виявлення, тобто негайно, та реєструється у журналі реєстру самочинного будівництва. У справах, які належать до повноважень інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, районі адміністрації скеровують акти-попередження у вказану інспекцію для прийняття відповідного рішення.

Позивач також зазначає, що з пункту 4.1 Положення слідує, що фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобовязана протягом 30 днів з дня складання акта-попередження подати заяву на імя директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

У подальшому Департамент містобудування за заявою заявника, при наявності документів, зазначених у п. 4.2, з обстеженням самочинно здійсненого будівництва (реконструкції) на місці, з залученням працівників ЛКП «Архбуднагляд» або КП «Відділ архітектурно-проектних робіт та оцінки землі» протягом 10 робочих днів готує висновок про можливість експлуатації здійсненого або про можливість закінчення самочинного здійснюваного будівництва (реконструкції), який скеровується на розгляд міжвідомчої комісії при районній адміністрації відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво (п.п.4.3, 4.5 Положення). Після цього, районна адміністрація постановляє одне із рішень, зазначених у п.5 Положення, серед яких і рішення про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти (п.5.1.3).

Позивач зазначає, що оскаржуваним розпорядженням районної адміністрації затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 29.12.2015р. №43 параграф 03), проте позивача, зацікавлену особу, ніхто на засідання не запрошував. Відтак, із долучених Франківською районною адміністрацією документів до позову заявленого до позивача, про знесення самочинно добудованої веранди, вона дізналась, що мав місце акт-попередження районної адміністрації від 08.12.2015р., з якого вбачається, що в результаті перевірки виявлено порушення передбачене ст.. 97 КУпАП. При цьому самовільне будівництво, а саме, самовільно виконані роботи з добудови веранди квартири №4 на вул. Зерова, 20, виявлено 15.07.2014р., а розпочаті вони у 2013р.

Водночас позивачу запропоновано зявитися в ДАБК для розгляду справи за порушення, передбачене ст.. 97 КУпАП. Разом із тим зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від підпису на ньому, що суперечить фактичним обставинам, оскільки про його існування їй не було відомо загалом.

Окрім цього, позивач зазначає, що акт-попередження не відповідає зразку Додатку до Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, оскільки не містить пропозицій з приводу заходів щодо усунення порушень з визначення строку виконання, а також пояснень особи, що скоїла правопорушення.

Позивач також зазначає, що ст.. 97 КУпАП включено на підставі Закону №4220-VI від 22.12.2011р. Відтак, акт ЛКП «Навколо Базару» складався лише при підготовці до суду позову про знесення самочинно добудованої веранди, і відповідно позивач не могла, як вказано в акті-попередженні, відмовлятися його отримувати. Вказаний акт-попередження та попередження директора ЛКП щодо виконання оскаржуваного нею розпорядження районної адміністрації позивач також не отримувала поштою.

У той же час, позивач зазначає, що постановою від 26.11.2015р. адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради на неї накладено штраф в розмірі 51 грн. за порушення, передбачене ст.. 150 КУпАП, а саме, за самовільне влаштування балкону. Підставою для цього став протокол про відповідне правопорушення №116 від 03.11.2015р., який складено майстром ЛКП «Навколо Базару» при виявленні самовільного влаштування балкону. Таким чином у акті-попередженні від 08.12.2015р. та у протоколі про порушення ст.. 150 КУпАП від 03.11.2015р. наявна різна інформація як щодо самовільного будівництва, так і часу його виявлення.

Згідно із визначень термінів і понять, наведених у додатку Б до Державних будівельних норм (ДБН) В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», балкон це виступаюча з площини стіни фасаду обгороджена площадка, що служить для відпочинку влітку, а веранда засклене неопалюване приміщення, прибудоване до малоповерхового будинку або вбудоване у нього, яке не має обмеження за глибиною. Також позивач зазначає, що з даного питання вона жодного разу не запрошувалась в ДАБК, куди нібито направлявся акт-попередження ЛКП «Навколо базару». Окрім цього, позивач є лише одним із співвласників квартири №4 на вул. Зерова, 20 у м. Львові.

Позивач вказує, що своїми діями відповідач позбавив її права на звернення із відповідними заявами в департамент містобудування Львівської міської ради та голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо погодження та можливості експлуатації самочинно здійсненого будівництва до квартири АДРЕСА_1, так як позивач почала збирати усі необхідні документи, однак неналежний стан її здоровя та скрутне фінансове становище обмежили її дії щодо завершення збору документів для будівництва балкону, та в подальшому можливості експлуатації обєкта самовільного будівництва.

Крім цього, відповідачем не взято до уваги, що ще у 2012 р. на її замовлення ТзОВ «Галкомплект» розроблено проектні пропозиції влаштування балкону квартири №4 на вул. Зерова, 20 для розгляду міжвідомчої комісії, а також той факт, що збудований балкон не порушує права та інтереси жодних осіб.

Відтак, на підставі наведеного позивач просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року у справі № 465/5772/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постанову суду першої інстанції оскаржив представник позивача, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вважає незаконним через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом першої інстанції не враховано мотивів наведених у позовній заяві.

Просить скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року у справі № 465/5772/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 15.07.1996р. №206834, співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, ОСОБА_5С, ОСОБА_6, ОСОБА_3 Згідно свідоцтва про спадщину від 25.02.2010р. посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, ОСОБА_1 прийняла спадщину від ОСОБА_4, який помер 22.06.2009 року, яка складається з 2/4 часток квартири АДРЕСА_1, яка в цілому складається з двох житлових кімнат та кухні, житлова площа 26,0 кв.м., загальна площа становила 34,3 кв.м., комори в підвалі 2,0 кв.м. Зміна житлової площі з 26,0 кв.м. на 25,0 кв.м. в результаті переобмірів.

Згідно довідки з місця проживання від 21.07.2016р. №2751 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Згідно технічного плану будинку №20 по вул. Зерова (стара назва Урицького) у м. Львові завіреного ЛКП «Навколо Базару», до вказаного будинку здійснено самовільну прибудову веранди розміром 2,00м х 4,12м.

ЛКП «Навколо Базару» направляло позивачці попередження від 21.01.2016р. №14 в якому просило в місячний термін виконати п.2 Розпорядження Франківської районної адміністрації №08 від 11.01.2016р., а саме за власні кошти знести самочинно добудовану веранду розмірами 4,12м х 2,50м до квартири №4 на вул. Зерова, 20 у м. Львові.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи, позивачем не представлено суду жодного доказу про те, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження вказана прибудова здійснювалася на підставі дозволів на ведення будівельних робіт органів влади, що здійснюють контроль у сфері будівництва, що така прибудова відповідала існуючим на той час будівельним нормам і правилам, а також, що здійснювалася на земельній ділянці, відведеній для цієї мети.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки здійснена ОСОБА_1 прибудова була здійснена без необхідних дозвільних документів на ведення будівельних робіт, щодо неї були відсутні відомості про її відповідність будівельним нормам та правилам на час прийняття розпорядження, тому Франківська районна адміністрація обґрунтовано та на законних підставах прийняла розпорядження про затвердження висновку міжвідомчої комісії про визнання здійсненої прибудови самочинною та її демонтаж.

Одночасно суд першої інстанції вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що у відповідності до ч.1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження Франківська районна адміністрація діяла законно, обґрунтовано та в межах наданих їй повноважень, а відтак підстав для визнання вказаного розпорядження нечинним та скасовувати його у суду немає, у зв'язку із чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити за його безпідставністю.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Рішенням Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 затверджено Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі Положення), яке регулює процедуру вирішення питань, повязаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) обєктів містобудування та архітектури.

Відповідно до п. 2.6 Положення на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження (додається), протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації. Адміністративна комісія, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі.

Фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобовязана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву на імя директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва (п. 4.1 Положення).

Згідно п.п. 4.5., 4.6 Положення висновок департаменту містобудування скеровується на розгляд міжвідомчої комісії при районній адміністрації відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво.

Фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, отримавши висновок департаменту містобудування, зобовязана подати заяву на імя голови районної адміністрації відповідного району, у якому здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, з клопотанням про надання дозволу на закінчення самочинно розпочатого будівництва (реконструкції), погодження самочинно здійсненого будівництва.

Рішенням Львівської міської ради № 331 від 25.05.2007 року затверджено Положення про міжвідомчу комісію при виконкомі Львівської міської ради (далі Положення № 331), п. 3.11 якого передбачає, що міжвідомча комісія при районній адміністрації Львівської міської ради утворюється розпорядженням голови районної адміністрації і розглядає питання і дає технічні висновки про, зокрема, здійснене (здійснюване) юридичними, фізичними особами, фізичними особами субєктами підприємницької діяльності самочинне будівництво, самочинну реконструкцію, переобладнання та капітальний ремонт існуючих обєктів відповідно вимог Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові.

Висновки міжвідомчої комісії затверджуються розпорядженням голови районної адміністрації.

Згідно з положеннями п.п. 5.1.3, 5.3 Положення міжвідомчі комісії при районних адміністраціях можуть приймати у кожному конкретному випадку самочинного будівництва одне з таких рішень:

- про передачу матеріалів до суду у разі істотного відхилення будівництва від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотного порушення будівельних норм і правил з відповідним позовом про зобовязання проведення особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відповідної перебудови. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за кошти особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

- про передачу матеріалів до суду щодо визнання за територіальною громадою міста права власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на земельній ділянці, що знаходиться у комунальній власності, якщо це не порушує права інших осіб. У разі визнання права власності за територіальною громадою міста особа, яка вчинила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, визначених організаціями, які відповідно до законодавства мають право здійснювати оцінку майна, нерухомості, складати кошториси. Після визнання за територіальною громадою міста права власності на нерухоме майно районна адміністрація подає на розгляд виконавчого комітету проект рішення про передачу такого майна на баланс та обслуговування відповідного львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, зі зміною договору найму з наймачем (наймачами) майна.

- про знесення у терміни, визначені розпорядчими документами, самочинного будівництва особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, за її кошти:

у разі неможливості виділення земельної ділянки для цього будівництва;

у разі заперечення виконавчим органом міської ради визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на земельній ділянці, що знаходиться у комунальній власності і не підлягає передачі у власність;

у разі порушення прав інших осіб;

- про погодження самочинного будівництва за наявності позитивних висновків, документів і матеріалів, обумовлених у пунктах 4.3, 4.6, 4.8 цього Положення, та договору про погодження самочинного будівництва, укладеного особою-порушником з районною адміністрацією. до підготовки проекту розпорядження голови районної адміністрації, внесення коштів до цільового фонду розвитку соціальної інфраструктури м. Львова згідно з цим договором, розмір яких визначається у відсотках до оціночної вартості споруди у діючих цінах, з врахуванням її фізичного зносу.

Водночас, системний аналіз перелічених нормативних актів дає підстави стверджувати, що самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого будівництва лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування визначені положеннями Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтею 31 якого їм надається, зокрема, право на здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, тощо.

Питання знесення об'єктів самовільного будівництва внормовано ч. 7 ст. 376 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якими обумовлено, що такий демонтаж відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування постанови з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 06 червня 2017 року у справі № 465/5772/16 скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №08 від 11.01.2016 р. «Про знесення самочинно добудованої веранди до квартири №4 на вул.. Зерова,20».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10
Повний текст судового рішення виготовлено 10.10.2017 року