Справа № 817/1317/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року 10 год. 05 хв. РівнеСправа № 817/1317/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Ковальчук Г.; представника позивача - адвоката Євгеюка О.Є. (договір на представництво інтересів від 31 серпня 2017 року); представника відповідача - Охман Н.П. (довіреність від 20 грудня 2016 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправними та скасування постанови і припису.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №011220 від 15.08.2017 і припис №0170085 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Ухвалою судді від 06.09.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, підготовче провадження у справі закінчено, справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні 02.10.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив суду, що вважає протиправними постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №011220 від 15.08.2017 і припис №0170085 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт. Представник зазначив, що ОСОБА_3 є власником автомобіля DAF та напівпричепу, які передав у користування ОСОБА_4, який і здійснював перевезення, коли відповідачем було встановлення порушення законодавства. Тому, в даному випадку позивач не виступав автомобільним перевізником, до якого повинен бути застосований адміністративно-господарський штраф. Крім того, представник позивача наголошує на те, що в ході перевірки транспортного засобу не був складений відповідний акт, про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач повідомлений не був. Тому, представник ОСОБА_3 просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та зазначив, що контролюючим органом проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки DAF, державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого встановлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складений акт від 27.07.2017. На адресу позивача 08.08.2017 направлено повідомлення щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Однак, позивач не з'явився на розгляд справи, таким чином прийнято рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу. Тому, відповідач вважає прийняту постанову та припис правомірними та обґрунтованими, а відтак просить суд у задоволенні позову відмовити.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 02.10.2017.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області під час проведення рейдової перевірки 27.07.2017 на автомобільній дорозі М-19 встановлено, що з використанням транспортного засобу DAF XF, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіпа Schmitz, державний номер НОМЕР_3, що належать ОСОБА_3, надавалися транспортні послуги з перевезення вантажу без наявності полісу особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті та полісу обов'язкового страхування транспортного засобу, без наявності індивідуальної контрольної книжки водія та без посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортної накладної, протоколу перевірки та адаптації тахографа (водій не пред'явив вказані документи). Крім того, водій відмовився від проходження габаритно-вагового контролю, про що складено Акт №035023 від 27.07.2017 (а.с. 33).

За вказане порушення вимог, тобто за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону, на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до постанови в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області №011220 від 15.08.2017, до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Крім того, відповідачем винесений припис №0170085 щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, де зазначено про порушення вимог пункту 20 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Запропоновано позивачу вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 29.08.2017 (а.с. 37).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі іменується - Закон України №2344-ІІІ).

Цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону України №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону України №2344, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі іменується - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (підпункти 2, 17 пункту 5 Положення №103).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі іменується - Порядок №879).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Таке ж положення міститься і у пункті 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку та її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно пункту 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 34 Закону України №2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону України №2344-III встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону України №2344-III, суб'єктом відповідальності за вказане правопорушення є автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи позивач є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України №2344-III).

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 є власником транспортного засобу DAF XF, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіпа Schmitz, державний номер НОМЕР_3 (а.с. 11).

Даний транспортний засіб та напівпричіп відповідно до умов Договорів найму транспортних засобів від 01.01.2017 були передані в оренду фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4. Строк оренди 60 календарних місяців (а.с. 12-13).

Відповідно до статей 908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, статтею 50 Закону України №2344-III передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що 27.07.2017 під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області перевезення транспортним засобом марки DAF XF, державний номер НОМЕР_1, вантажу здійснювалося відповідно до товарно-транспортної накладної №000710 від 27.07.2017.

Як встановлено судом, згідно з даною товарно-транспортною накладною перевезення товару від вантажовідправника - ТОВ «Свиспан Лімітед», м. Надвірна, до вантажоодержувача - ТОВ «Свиспан Лімітед», м. Костопіль, здійснювалося перевізником - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (а.с. 15-16).

Вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні статей 908, 909 Цивільного кодексу України, статті 50 Закону України №2344-III підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

Дана обставина є доказом використання 27.07.2017 саме фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 в господарській діяльності для перевезення відповідного вантажу, транспортного засобу марки DAF XF, державний номер НОМЕР_1, та напівпричіпа Schmitz, державний номер НОМЕР_3, а тому позивач - ОСОБА_3 у спірних відносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб'єктом відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України №2344-III.

У судовому засіданні також був допитаний в якості свідка - ОСОБА_6, який являється водієм, та відомості про якого містяться в товарно-транспортній накладній.

Так, свідок вказав, що він перебуває у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, та в день проведення рейдової перевірки керував транспортним засобом марки DAF XF, державний номер НОМЕР_1, та напівпричепом Schmitz, державний номер НОМЕР_3.

Суд зазначає, що свідок дійсно являється найманим працівником ФОП ОСОБА_4, що підтверджується наявним в матеріалах справи договором від 14.01.2015 (а.с. 14).

Також, свідок пояснив, що під час керування транспортним засобом, його зупинили невідомі особи та вказали, що вони являються працівниками Укртрансбезпеки; працівників поліції на місці зупинки не було; не погоджуючись з такою зупинкою, свідок поїхав далі за маршрутом.

Таким чином, суд зазначає, що свідок не перебував у трудових відносинах з позивачем та не являвся його водієм під час проведення рейдової перевірки.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову та припис не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, і порушив права та інтереси позивача у справі, а тому постанова Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області №011220 від 15.08.2017 про застосування адміністративно-господарського штрафу та припис №0170085 щодо усунення порушення законодавства про автомобільний транспорт підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати повністю постанову Управління Укртрансінсбезпеки у Рівненській області від 15 серпня 2017 року №011220 та Припис від 27 серпня 2017 року №0170085.

Присудити на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) суму судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.М. Недашківська