Справа № 645/1084/16
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/25463/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Загороднього А.Ф., Рецебуринського Ю.Й.,
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, просив зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат видати йому посвідчення учасника бойових дій.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2016 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи те, що сторони у судове засідання не з`явились, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 працював в Чорноморському морському пароплавстві міста Одеси. У 1967 році позивач у складі екіпажу теплохода «Берислав» здійснював рейси до В`єтнаму, де на той час велись бойові дії.
Згідно довідки Міністерства інфраструктури України від 17 листопада 2015 року № 10965 ОСОБА_1 за рішенням Уряду колишнього СРСР у період з 31 травня 1967 року по 10 липня 1967 року працював у В`єтнамі та забезпечував бойову діяльність військ (флоту). У цій довідці зазначено, що вона є підставою для видачі посвідчення учасника бойових дій.
В подальшому ОСОБА_1 звернувся за місцем реєстрації до Фрунзенського військового комісаріату із заявою про видачу посвідчення учасника бойових дій, до якої ним було додано зазначену довідку Міністерства інфраструктури України від 17 листопада 2015 року № 10965.
Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів, пов`язаних із визначенням учасників бойових дій та спірних питань щодо зарахування до вислуги років окремих періодів військової служби, яке оформлено протоколом від 11 грудня 2015 року № 11, ОСОБА_1 відмовлено у видачі посвідчення учасника бойових дій на підставі пункту 9 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, пунктів 2, 3 Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості, затверджених наказом Міністерства оборони України від 7 травня 2015 року № 200 (далі Інструкція № 200).
Вважаючи таке рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Так, відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Перелік осіб, які належать до учасників бойових дій визначено у статті 6 Закону № 3551-XII. Так, згідно пункту 2 частини 1 цієї статті учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 13 січня 1995 року № 16 участь громадян, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту) визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли своїх працівників на роботу в держави, де в цей період велися бойові дії. Якщо працівників направляли на роботу міністерства, відомства колишнього Союзу РСР, а також Української РСР, що згодом були ліквідовані або реорганізовані, комісії створюються у міністерствах, відомствах України, у віданні яких перебувають чи перебували підприємства, установи та організації, з яких відряджалися зазначені працівники.
Як встановлено судами, правонаступником Чорноморського морського пароплавства є Міністерство інфраструктури України, згідно довідки якого від 17 листопада 2015 року № 10965 позивачеві встановлено статус учасника бойових дій.
Статтею 18 Закону № 3551-XII встановлено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Згідно пунктів 2, 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яке регулює правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
«Посвідчення учасника бойових дій» і нагрудний знак видаються органами Міноборони, МВС, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПтС, Управління державної охорони, ДПС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою за місцем реєстрації ветерана.
У той же час, пунктом 3 Інструкції № 200, яка визначає порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, встановлено, що посвідчення учасника бойових дій, нагрудні знаки та листи талонів видаються:
- військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, які проходять військову (державну) службу, працюють у Міністерстві оборони України, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях безпосереднього підпорядкування Міністерству оборони України, Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України;
- військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, які проходять військову (державну) службу, працюють у Генеральному штабі Збройних Сил України, в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, підпорядкованих Генеральному штабу Збройних Сил України, Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України;
- військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, які проходять військову (державну) службу, працюють у військовій частині НОМЕР_1 , військових частинах, закладах, установах, підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 , кадровим органом військової частини НОМЕР_1 ;
- військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, які проходять військову (державну) службу, працюють у командуваннях видів Збройних Сил України, оперативних командуваннях, командуванні високомобільних десантних військ, управліннях армійських корпусів (повітряних командувань), органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, які їм підпорядковані, кадровими органами видів Збройних Сил України, оперативних командувань, командування високомобільних десантних військ, управлінь армійських корпусів (повітряних командувань) відповідно;
- громадянам із числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишнім партизанам та підпільникам військовими комісаріатами Автономної Республіки Крим, обласними та Київським міським військовими комісаріатами за місцем їх реєстрації.
Вирішуючи даний спір та відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що позивач не був звільнений з військової служби та не перебуває на обліку у військовому комісаріаті, у зв`язку з чим у Харківського обласного військового комісаріату були відсутні повноваження щодо видачі йому посвідчення учасника бойових дій.
У той же час, суди попередніх інстанцій не надали уваги тому факту, та доводам ОСОБА_1 , що останній у період з 6 грудня 1962 року по 6 листопада 1966 року проходив службу у Радянській армії (позивачем надана копія трудової книжки, а.с. 10-11). Суди не надали зазначеному відповідну правову оцінку та не з`ясували належним чином, з урахуванням усіх в сукупності обставин, чи належить ОСОБА_1 до категорії осіб, яким посвідчення учасника бойових дій має видаватися обласним військовим комісаріатом за місцем їх реєстрації. У разі не взяття до уваги доводів позивача, суди мають зазначити, якими обставинами чи нормами права спростовуються такі доводи.
За вимогами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини цієї справи та вирішити її згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Загородній А.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.