Справа № 373/1882/15-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/41252/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області (далі - Управління ПФУ) про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Управління ПФУ на постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2015 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_4 у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному суді Київської області пред'явив позов до Управління ПФУ про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що має необхідний стаж роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).

Просив визнати незаконним та скасувати рішення Управління ПФУ від 12 травня 2015 року № 2865/02 про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2015 року, позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Управління ПФУ від 12 травня 2015 року № 2865/02 про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Зобов'язано Управління УПФ призначити ОСОБА_4 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на три роки відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, з 18 лютого 2015 року.

У касаційній скарзі Управління ПФУ, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує на відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону 1788-XII з огляду на відсутність необхідного стажу роботи на посаді, яка надає таке право. Таке твердження обґрунтовує тим, що за період роботи з січня по липень 1991 року позивач працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання не повний робочий день, а за сумісництвом, Також зазначає, що в період роботи позивача з 08 жовтня 1992 року по 23 березня 1993 року відсутні документи на підтвердження проведення атестації робочих місць, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці". Таким чином вважає, що вказані періоди роботи позивача на посаді електрозварювальника ручного зварювання не можуть бути включені у стаж роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 20 квітня 1984 року по 31 березня 1992 року та з 08 жовтня 1992 року по 23 березня 1993 року ОСОБА_4 працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання на Переяслав-Хмельницькому заводі "Точмаш".

Згідно з довідкою від 12 листопада 2014 року № 112/1-02/01-0, виданої правонаступником Переяслав-Хмельницькоого заводу "Точмаш" - ПАТ "Завод "Точмаш" ОСОБА_4 працював на вказаному підприємстві у зазначені періоди повний робочий день та виконував електрозварювальні роботи ручною дуговою зваркою на апараті ВО-306 за професією електрозварювальник ручного зварювання, яка включена у список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

18 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Управління УПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII із зниження пенсійного віку на 3 роки, додавши до неї довідку про пільговий характер роботи на посаді електрозварювальника ручного зварювання в період з 20 квітня 1984 року по 31 березня 1992 року, та з 08 жовтня 1992 року по 23 березня 1993 року, видану ПАТ "Завод "Точмаш".

16 березня 2015 року Управлінням УПФ у ПАТ "Завод "Точмаш" проведено зустрічну перевірку документів про стаж роботи ОСОБА_4, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатом проведення перевірки складено акт, в якому зафіксовано, зокрема, що в період з січня по липень 1991 року позивач на вказаній посаді працював за сумісництвом.

12 травня 2015 року Управлінням УПФ прийнято оспорюване рішення № 2865/02, яким ОСОБА_4 відмовлено у призначенні пільгової пенсії відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII з підстав відсутності необхідного стажу роботи на посаді, яка надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В обґрунтування прийнятого рішення відповідачем вказано на те, що в період з січня по липень 1991 року позивач працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання не повний робочий день, а за сумісництвом.

Задовольняючи позов суди попередніх інстанції виходили з наявності у позивача необхідного стажу роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, якою підтверджено необхідний стаж основної роботи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає вказаний висновок судів попередніх інстанцій передчасним з огляду на таке.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Отже, відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

З матеріалів справи вбачається, що відмовляючи у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до рішенням від 12 травня 2015 року № 2865/02 Управління ПФУ, як на підставу його прийняття, окрім роботи позивача з січня по липень 1991 року за сумісництвом, посилалось ще й на відсутність атестації робочих місць за період з 08 жовтня 1992 року по 31 березня 1993 року.

Судами попередніх інстанцій вказана обставина не досліджувалася і правової оцінки цим обставинам надано не було.

Таким чином, враховуючи, що відсутність підтвердження вищезгаданих обставин, зокрема, проведення атестації робочих місць, не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, колегія суддів позбавлена можливості зробити висновок щодо наявності у ОСОБА_4 необхідного стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

За таких обставин судами першої та апеляційної інстанцій допущено неповноту судового розгляду, яка не може бути усунута судом касаційної інстанції внаслідок відсутності відповідних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Суди першої та апеляційної інстанції не виконали вимог вказаного процесуального закону й ухвалили у цій справі незаконні і необґрунтовані судові рішення, які підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Переяслав-Хмельницькому та Переяслав-Хмельницькому районі Київської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.