Справа № 524/3026/17
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/3026/17
Провадження 2-а/524/380/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

02.10.2017 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Гладкої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом інспектора роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.04.2017 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу і розмірі 425 грн, за те, що він о 20:47 керуючи транспортним засобом у м.Кременчуці на перехресті проспекту Свободи та вулиці В.Пугачова здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофора, а саме жовтий, чим порушив п.8.7.3. «ґ» ПДР України. Винесену постанову вважає протиправною внаслідок допущення відповідачем грубих порушень під час здійснення провадження в справі про адміністративне правопорушення. Проїзд перехрестя він здійснив із дотриманням п.8.11 ПДР України, оскільки за тих умов(темний час доби, мокре дорожнє покриття, швидкість транспортного засобу 60 км/год) повна зупинка його транспортного засобу відбулась би поза межами світлофора.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд скасувати постанову серії АР №603123 в справі про адміністративне правопорушення від 17.04.2017.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Не заперечував факт проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофора і вказав, що мав право закінчити маневр.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що 17.04.2017 ним винесено постанову серії АР №603123 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, за те що водій здійснив рух на забороняючий жовтий сигнал світлофора. Вважає, що пояснення позивача про те, що рухаючись зі швидкістю 60 км/год він не міг зупинити транспортний засіб перед світлофором не спростовує факту порушення ним ПДР України. Зазначив, що ним було прийнято правомірне рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП. Позивачу були розяснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, строки та порядок сплати адміністративного штрафу.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції в м.Кременчуці ДПП, ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» водій повинен слідкувати за зміною дорожньої обстановки, однак позивачем не була обрана безпечна швидкість руху за тих умов, які визначені ним в позовній заяві. Інспектор патрульної поліції не порушив процедуру винесення постанови у справі у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що 17.04.2017 інспектором роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР№603123, якою ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 17.04.2017 о 20:47 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Nissan, номерний знак Е6524ІХ, в м.Кременчуці на перехресті просп.Свободи та вул.ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, а саме жовтий, чим порушив п.8.7.3. «ґ» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.п «ґ» п.8.7.3 ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10 ПДР України).

Таким чином, перед вмиканням забороняючого жовтого сигналу світлофору, вмикається зелений миготливий сигнал світлофору, що інформує водія про подальше вмикання забороняючих сигналів світлофору (жовтого, червоного) та необхідність виконання п. 8.10 ПДР України щодо зупинення автомобіля перед перехрещуваною проїзною частиною. Далі вмикається жовтий сигнал світлофору, що забороняє рух.

Згідно п. 8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як зазначив позивач у своєму позові ОСОБА_1, він керуючи автомобілем Nissan, номерний знак Е6524ІХ не доїжджаючи 3 м до світлофора він помітив зміну сигнала світлофора із зеленого на жовтий, оцінивши ситуацію на перехресті, врахувавши швидкість свого автомобіля та стан дороги(залишки опадів) прийняв рішення закінчити маневр, оскільки екстрене гальмування на його думку могло б створити аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 12.1 ПДР України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год (п.12.4 ПДР України).

Надані позивачем пояснення з приводу того, що він не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб, на думку суду, свідчать про те, що позивачем не була врахована дорожня обстановка та погодні умови, не вибрана необхідна безпечна швидкості руху, яка б дозволяла зупинити свій автомобіль з дотриманням вимог п.п.8.7.3, 8.10 ПДР України, не вдаючись при цьому до екстреного гальмування та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Також суд відзначає, що здійснений позивачем розрахунок довжини гальмівного шляху його транспортного засобу не може свідчити про правомірність проїзду перехрестя на жовтий сигнал світлофора, оскільки позивачем не було надано суду доказів, які б підтверджували достеменність вихідних даних, зокрема швидкість транспортного засобу, дорожні та погодні умови.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем були порушені вимоги п.8.7.3 ґ ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З огляду на положення вказаних норм, суд вважає не обґрунтованими посилання позивача на те, що поліцейський не мав права виносити постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 94,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.Д.Андрієць