Справа № 807/553/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7851/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі № 807/553/17 за адміністративним позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В :

20.04.2017 р. позивач ОСОБА_1 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» про стягнення адміністративно-господарських санкцій 107,76 грн. та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.06.2017 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_1 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт просить суд, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.06.2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.1 ст.41 КАС України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

14.02.2017 р. листом № 03-12/373 від 14.02.2017 року позивач ОСОБА_1 обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до Державного підприємства «Хустське лісове дослідне господарство» з повідомленням про необхідність сплати адміністративно-господарських санкцій.

Проте, відповідач ОСОБА_2 підприємство «Хустське лісове дослідне господарство» повідомив позивача що відсутні правові підстави для сплати адміністративно-господарських санкцій.

ч.6 ст. 69 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема, інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні для підприємств, установ і організацій встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік.

Підприємства, установи, організації які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленому ч. й ст. 19 і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць.

Підприємства щороку подають до відділень Фонду звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджена наказом Мінпраці.

ОСОБА_2 підприємство «Хустське лісове дослідне господарство» подав до відділення Фонду звіт за формою № 10-ПІ річна «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2016 р.

Проте, позивач вважає, що відповідач порушив вимогу ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» оскільки, згідно рядка 03 звіту, кількість інвалідів які повинні працювати на підприємстві становить 7 осіб в той час як згідно рядка 02 звіту на підприємстві протягом 2016р. середньооблікова кількість інвалідів становила 4 особи.

В п. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації в тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

Пунктом 1 ст. 18 Закону встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Обов'язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені частиною третьою статті 18 Закону, а саме: виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочі місць; створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечення інших соціально-економічні гарантії, передбачених чинним законодавством; надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком здійснювати пошук та працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Однак, обов'язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає лише після виконання підприємствами обов'язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів, інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів. При відсутності такої інформації, органи, визначені статтею 18 цього Закону, не можуть скористатися своїми правами.

Як встановлено судом першої інстанцій ОСОБА_2 підприємство «Хустське лісове дослідне господарство» протягом 2016 р. подавав до центру зайнятості звітність форми 10-ПН від 07.02.2017 р. «Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 р.» згідно якого у 2016 р. середньооблікова численність штатних працівників на підприємстві становила 170 особи, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів 7 осіб, а фактично у звітному році відповідач працевлаштував 4 особи. (а.с. 7 )

В подальшому відповідач подав до Закарпатського обласного управління фонду соціального захисту інвалідів уточнений звіт «Про зайнятість працевлаштування інвалідів за 2016 р.» форми № 10-П1 від 17.03.2017 р., відповідно до якого фактична численність осіб з обмеженими можливостями, що працювали на підприємстві у 2016 р. становила 5 осіб. (а.с. 23 ).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач у встановленому законом порядку систематично подавав до Хустського міськрайонного центру зайнятості населення звіти форми 3-ПН щодо наявності вакантних місць на підприємстві в тому числі з можливістю працевлаштувати інвалідів. (а.с. 24-29; 40-62).

В 2016 р. у звязку з ліквідацією державного підприємства ОСОБА_1 обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств» змінено організаційну структуру Хустського лісового дослідного господарства та внесено зміни до його штатного розпису, а тому кількість фактично працюючих на підприємстві працівників постійно змінювалась. (а.с. 68-78 ).

Згідно п. 3 ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» ОСОБА_2 служба зайнятості здійснює пошук роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань з врахуванням його побажань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки, роботодавець - ОСОБА_2 підприємство «Хустське лісове дослідне господарство» вжив усіх необхідних заходів для недопущення правопорушення, які спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів. Обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією яка викладена в постанові Верховного Суду України від 16.04.2013 р. справа № 21-81а13.

Щодо доводів апелянта на невірне подання відповідачем форми № 3-ПН колегія суддів зазначає наступне. Та обставина що у графі 5 звітності № 3-ПН не стояла відмітка «так», не означає що підприємство брало на себе обов'язок самостійно заповнювати робочі місця адже в цій самій графі не стояло і відмітка «ні», а поданий до звіту Розділ 2, спростовує доводи апелянта.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі № 807/553/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Суддя ОСОБА_3
Суддя ОСОБА_4
Суддя ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 09.10.2017 року.