Справа № 826/12239/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2017 року № 826/12239/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 31.03.2014 року №00002517.01, від 31.03.2014 року №00002617.2, рішення від 12.05.2014 року №6/26-55-17-08 та вимоги від 12.05.2014 №Ф-4.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2016 року, касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.01.2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Контролюючим органом протиправно, на підставі хибних висновків акту перевірки від 17.03.2014 року №646/26-55-17-01/НОМЕР_1, прийнято податкові повідомлення-рішення від 31.03.2014 року №00002517.01, від 31.03.2014 року №00002617.2, рішення від 12.05.2014 року №6/26-55-17-08, вимогу про сплату боргу від 12.05.2014 року №Ф-4.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву, в яких Відповідач зазначає, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення від 31.03.2014 року №00002517.01, від 31.03.2014 року №00002617.2, рішення від 12.05.2014 року №6/26-55-17-08 та вимога про сплату боргу від 12.05.2014 року №Ф-4 прийняті у відповідності до законодавства.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року.

За результатом перевірки складено Акт від 17.03.2014 року №646/26-55-17-01/НОМЕР_1 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2012 - 2013 роки у сумі 86913,25 грн.; пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет за 2012 - 2013 роки у сумі 14 874,26 грн.; підпункту 1 пункту 1 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у результаті чого контролюючим органом донараховано своєчасно не нарахований єдиний внесок за 2012 - 2013 роки у сумі 62616,58 грн.; підпунктів 1, 2, 4 пункту 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки фізичною особою-підприємцем не сплачено єдиний соціальний внесок на загальну суму 12444,71 грн.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 31.03.2014 р.: №00002517.01, яким визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 69862,32 грн. у тому числі: за основний платежем в сумі 55889,86 грн., за штрафними (фінансові) санкціями в сумі 13972,46 грн.; №00002617.02, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 22311,38 грн. у тому числі: за основний платіж в сумі 14874,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 7437,12 грн.

Також, Контролюючим органом 31 березня 2014 року були прийняті рішення № 4/26-55-17-08 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано штраф в розмірі 1031,68 грн. та нарахована пеню у розмірі 1411,07 грн., та № 3126-55-17-08 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано штраф в розмірі 3130,83 грн. та нараховано пеню у розмірі 150,28 грн. Крім того, 31 березня 2014 року виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2 зі сплати єдиного внеску в сумі 72933,38 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот тридцять три) грн.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій Позивачем подано Скаргу до ГУ Міндоходів у м. Києві, за результатом розгляду Скарги ГУ Міндоходів у м. Києві прийнято рішення від 06.05.2014 р. №947/5/26-15-10-09-25, яким податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а в частині рішенням вимогу № Ф-2 від 31.03.2014 року та рішення № 4/26-55-17-08 від 31.03.2014 року та № 3126-55-17-08 від 31.03.2014 року - скасовано. ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві зобов'язано винести рішення згідно з чинним законодавством України.

Контролюючим органом на підставі рішення від 06.05.2014 р. №947/Г/26-15-10-09-25 прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 12.05.2014 р. №6/26-55-17-08 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.05.2014 №Ф-4.

Позивачем подано Скаргу до Міністерства доходів і зборів України (надалі - Міндоходи України), за результатом розгляду скарги Міндоходи України прийнято рішення від 12.06.2014 р. №3828/Г/99-99-10-01-03-14, яким залишено без задоволення скаргу Позивача.

Скеровуючи справу на новий розгляд в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 липня 2016 року зазначено, що судами попередніх інстанцій не було предметом дослідження питання, обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між Позивачем та Контрагентами, а саме: можливостей контрагентів Позивача щодо виконання укладених з Позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей, питання щодо фактичної оплати Позивачем податку на додану вартість в ціні наданих послуг, не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій, з відповідним документальним підтвердженням.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 17.03.2014 року №646/26-55-17-01/НОМЕР_1 висновки щодо порушення Позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на: відсутність факту реальності господарських операцій між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та її контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний дім «Асторіон», товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет-Інвест», товариством з обмеженою відповідальністю «Спец Пром Лайн», товариством з обмеженою відповідальністю «Мейденгрін», товариством з обмеженою відповідальністю «Перітус Альянс»; заниження виплат з єдиного внеску за 2012 - 2013 роки внаслідок заниження бази оподаткування (витикає з першого епізоду порушень).

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркет-Інвест» (Продавець), з іншої сторони укладено Договір №127 від 01.12.2012 р. (надалі - Договір №127).

У відповідності до п. 1.1, п. 2.1 Договору №127, Постачальник зобов'язується поставити Замовникові товари, зазначені в рахунках фактурах, а Замовник - прийняти і оплатити такі товари. Фактичний асортимент та кількість товару визначається в специфікаціях або накладних. Товар, що постачається повинен відповідати вимогам ТУ, ГОСТам, ДСТУ.

В підтвердження придбання товару Позивачем надано Суду наступні документи: Податкові накладні: від 12.12.2012 р. №121201 на загальну суму з ПДВ 8331,60 грн., від 09.01.2013 р. №10901 на загальну суму з ПДВ 19342,20 грн., від 16.01.2013 р. №11605 на загальну суму з ПДВ 5707,08 грн., від 22.01.2013 р. №12205 на загальну суму з ПДВ 14019,72 грн., від 14.02.2013 р. №21406 на загальну суму з ПДВ 6680,98 грн., від 25.02.2013 р. №22503 на загальну суму з ПДВ 29520,00 грн., від 01.04.2013 р. №40102 на загальну суму з ПДВ 4590,00 грн., від 18.03.2013 р. №31815 на загальну суму з ПДВ 12868,20 грн., від 18.03.2013 р. №31804 на загальну суму з ПДВ 6000,00 грн., від 12.03.2013 р. №31206 на загальну суму з ПДВ 3180,21 грн., від 11.03.2013 р. №31105 на загальну суму з ПДВ 8406,65 грн., від 04.03.2013 р. №30402 на загальну суму з ПДВ 1680,00 грн., від 01.03.2013 р. №30104 на загальну суму з ПДВ 6684,73 грн.; Видаткові накладні: №121201 від 12.12.2012 р. на загальну суму з ПДВ 8331,60 грн., №10901 від 09.01.2013 р. на загальну суму з ПДВ 19342,20 грн., №11605 від 16.01.2013 р. на загальну суму з ПДВ 5707,08 грн., №12205 від 22.01.2013 р. на загальну суму з ПДВ 14019,72 грн., №21406 від 14.02.2013 р. на загальну суму з ПДВ 6680,98 грн., №22503 від 25.02.2013 р. на загальну суму з ПДВ 29520,00 грн., №40102 від 01.04.2013 р. на загальну суму з ПДВ 4590,00 грн., №31804 від 18.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 6000,00 грн., №31206 від 12.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 3180,21 грн., №31105 від 11.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 8406,65 грн., №30402 від 04.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 1680,00 грн., №30104 від 01.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 6684,73 грн.; Рахунки-фактури: №12/12-2 від 12.12.2012 р. на загальну суму з ПДВ 8331,60 грн., №09/01-3 від 09.01.2013 р. на загальну суму з ПДВ 19342,20 грн., №16/01-4від 16.01.2013 р. на загальну суму з ПДВ 5707,08 грн., №25/02-2 від 25.02.2013 р. на загальну суму з ПДВ 29520,00 грн., №01/04-3 від 01.04.2013 р. на загальну суму з ПДВ 4590,00 грн., №18/03-3 від 18.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 6000,00 грн., №11/03-2 від 11.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 8406,65 грн., №04/03-4 від 04.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 1680,00 грн., №01/03-3 від 01.03.2013 р. на загальну суму з ПДВ 6684,73 грн., товаро-транспортні накладні, Судом досліджено копії наданих документів, які містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що дослідивши матеріали встановлено, що в матеріалах справі відсутні докази оплати за отриманий товар, відсутні специфікації та сума Податкових накладних (127011,37 грн.) є вищою за суму зазначених у видаткових накладних (90262,26 грн.) та в рахунках-фактурах (114143,17 грн.), що в свою чергу ставиться під сумнів отримання товару.

Між Позивачем (Покупець), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец Пром Лайн» (Продавець), з іншої сторони укладено Договір купівлі - продажу №11 від 01.04.2013 р. (надалі - Договір №11).

У відповідності до п. 1.1, п. 2.2 Договору №11, у відповідності з умовами цього Договору Продавець продає, визначену у рахунках-фактури. Які є невід'ємними частинами, продукцію, надалі - Товар, а Покупець зобов'язується прийняти та повністю оплатити його ціну. Продавець надає на адресу вантажоодержувача такі товаросупроводжувальні документи як оригінал рахунку-фактури, податкової та товарно-транспортної накладних.

В підтвердження придбання товару Позивачем надано Суду наступні документи: Податкові накладні: від 30.05.2013 р. №53007 на загальну суму з ПДВ 6492,00 грн., від 31.05.2013 р. №53138 на загальну суму з ПДВ 3759,12 грн., від 25.04.2013 р. №42506 на загальну суму з ПДВ 4478,81 грн., від 15.04.2013 р. №41506 на загальну суму з ПДВ 7413,55 грн., від 08.04.2013 р. №40805 на загальну суму з ПДВ 15505,37 грн., від 25.06.2013 р. №62513 на загальну суму з ПДВ 2030,24 грн., від 26.06.2013 р. №62613 на загальну суму з ПДВ 2583,13 грн., від 04.06.2013 р. №60411 на загальну суму з ПДВ 2470,44 грн., від 06.06.2013 р. №60603 на загальну суму з ПДВ 7425,19 грн., від 24.06.2013 р. №62405 на загальну суму з ПДВ 1233,44 грн., від 07.06.2013 р. №60709 на загальну суму з ПДВ 5167,85 грн., від 14.06.2013 р. №61410 на загальну суму з ПДВ 11051,77 грн., від 31.05.2013 р. №53139 на загальну суму з ПДВ 32496,15 грн., від 07.05.2013 р. №50708 на загальну суму з ПДВ 3893,81 грн., від 13.05.2013 р. №51307 на загальну суму з ПДВ 34404,48 грн., від 29.07.2013 р. №72912 на загальну суму з ПДВ 31023,78 грн., від 22.07.2013 р. №72203 на загальну суму з ПДВ 44391,29 грн., від 10.07.2013 р. №71003 на загальну суму з ПДВ 11040,94 грн., від 01.07.2013 р. №70103 на загальну суму з ПДВ 23030,82 грн.; Видаткові накладні: №53138 від 31.05.2013 р. на загальну суму з ПДВ 3759,12 грн., №42506 від 25.04.2013 р. на загальну суму з ПДВ 4478,81 грн., №40805 від 08.04.2013 р. на загальну суму з ПДВ 15505,37 грн., №62513 від 25.06.2013 р. на загальну суму з ПДВ 2030,24 грн., №62613 від 26.06.2013 р. на загальну суму з ПДВ 2583,13 грн., №60411 від 04.06.2013 р. на загальну суму з ПДВ 2470,44 грн., №60603 від 06.06.2013 р. на загальну суму з ПДВ 7425,19 грн., №62405 від 24.06.2013 р. на загальну суму з ПДВ 1233,44 грн., №60709 від 07.06.2013 р. на загальну суму з ПДВ 5167,85 грн., №61410 від 14.06.2013 р. на загальну суму з ПДВ 11051,77 грн., №53139 від 31.05.2013 р. на загальну суму з ПДВ 32496,15 грн., №51307 від 13.05.2013 р. на загальну суму з ПДВ 34404,48 грн., №72912 від 29.07.2013 р. на загальну суму з ПДВ 31023,78 грн., №72203 від 22.07.2013 р. на загальну суму з ПДВ 44391,29 грн., №71003 від 10.07.2013 р. на загальну суму з ПДВ 11040,94 грн., №70103 від 01.07.2013 р. на загальну суму з ПДВ 23030,82 грн.; Рахунок-фактури: №31/06-2 від 31.05.2013 р. на загальну суму з ПДВ 3759,12 грн., №25/04-2 від 25.04.2013 р. на загальну суму з ПДВ 4478,81 грн., №41506 від 15.04.2013 р. на загальну суму з ПДВ 7413,55 грн., №31/05-5 від 31.05.2013 р. на загальну суму з ПДВ 32496,15 грн., №13/05-5 від 13.05.2013 р. на загальну суму з ПДВ 34404,48 грн., товаро-транспортні накладні, Судом досліджено копії наданих документів, які містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що дослідивши матеріали встановлено, що в матеріалах справі відсутні докази оплати за отриманий товар та сума Податкових накладних (481985,00грн.) є вищою за суму зазначених в рахунках-фактурах (82552,11грн.), що в свою чергу ставиться під сумнів отримання товару.

Також, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони та ТОВ «Перітус Альянс» (Перевізник), з іншої сторони укладено 01.07.2013 р. Договір на надання транспортних послуг №1 (надалі - Договір №1).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2, п.2.1 Договору №1, за цим Договором замовник надає для перевезення вантажі, а Перевізник зобов'язується здійснити їх перевезення автомобільним транспортом і надати послуги по перевезенню вантажів території України. Перевізник зобов'язується доставити надані Замовником вантажі да пункту призначення в установлений Договором строк та видати їх уповноваженій на одержання вантажу особі - вантажоодержувачу, а Замовник зобов'язується вчасно сплатити за послуги Перевізника встановлену плату, відповідно до умов Договору. Перевезення вантажів, включаючи й автомобілями, робота яких оплачується за автом.-годину, виконується Виконавцем лише на підставі заявок, що подає Замовник.

В підтвердження придбання послуг Позивачем надано Суду наступні документи: Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ПА000000017 від 12.07.2013 р. на загальну суму з урахуванням ПДВ 22500,00 грн.; Податкова накладна від 12.07.2013 р. №13 на загальну суму з урахуванням ПДВ 22500,00 грн., Судом досліджено копії наданих документів, які містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що дослідивши матеріали встановлено, що в матеріалах справі відсутні: докази оплати за отримані послуги, заявки (п. 2.1 Договору №1), рахунки на перевезення (п. 5.3 Договору №1), що в свою чергу ставиться під сумнів отримання послуг.

Крім того, між Позивачем (Замовником), з однієї сторони та ТОВ «Будівельний дім «Асторіон» (Виконавець), з іншої сторони укладено Договір про надання аудиторських послуг від 01.12.2012 №12 (надалі - Договір №12).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.3 Договору №12, Предметом Договору є надання аудиторських послуг (далі за текстом послуги). Перелік послуг: Допомога при трансформуванні консолідованої фінансової звітності компанії згідно міжнародних стандартів фінансової звітності, за рік який закінчився 31 грудня 2011 року. Аудит консолідованої фінансової звітності компанії, підготованої згідно міжнародними стандартами бухгалтерського обліку за рік, який закінчився 31 грудня 2011 року. За результатами надання послуг Замовнику надається Аудиторський висновок за рік, що закінчується 31 грудня 2011 р.

В підтвердження отриманих послуг Позивачем надано Суду наступні документи: Податкова накладна від 11.12.2012 р. №121101 на загальну суму з ПДВ 17700,00 грн.; Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №121101 від 11.12.2012 р. на загальну суму з ПДВ 17700,00 грн., Судом досліджено копії наданих документів, які містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що дослідивши матеріали встановлено, що в матеріалах справі відсутні: докази оплати за отримані послуги, аудиторський висновок (п. 1.3), що в свою чергу ставиться під сумнів отримання послуг.

Між Позивачем (Покупець), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мейденгрін» (Продавець), з іншої сторони укладено Договір поставки №4 від 01.08.2013 р. (надалі - Договір №4).

У відповідності до п.1.1, п. 2.1 Договору №4, Продавець зобов'язується поставити узгодженими партіями Покупцеві продукцію: ланцюги промислового та сільськогосподарського призначення, ремені, редуктора загальнопромислові, гідроапаратура, електро- та світо-обладнання, металорукав та інше обладнання та запчастини, надалі «Товар», зазначену у додатках: видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партію Товару, які є невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити кожну партію Товару. Кількість та вартість Товару в окремій партії зазначається у видаткових накладних та рахунках-фактурах на кожну партії Товару згідно п. 1.1 даного Договору.

В підтвердження придбання товару Позивачем надано Суду наступні документи: Податкові накладні: від 17.09.2013 р. №91717 на загальну суму з ПДВ 3770,90 грн., від 27.09.2013 р. №92709 на загальну суму з ПДВ 33100,03 грн., від 02.08.2013 р. №80202 на загальну суму з ПДВ 34000,00 грн., від 06.08.2013 р. №80203 на загальну суму з ПДВ 6000,00 грн.; Видаткові накладні: №91717 від 17.09.2013 р. на загальну суму з ПДВ 3770,90 грн., №92709 від 27.09.2013 р. на загальну суму з ПДВ 33100,03 грн., №80202 від 02.08.2013 р. на загальну суму з ПДВ 34000,00 грн., №80203 від 06.08.2013 р. на загальну суму з ПДВ 6000,00 грн.; Рахунки-фактури: №17/09-2 від 17.09.2013 р. на загальну суму з ПДВ 3770,90 грн., №27/09-2 від 27.09.2013 р. на загальну суму з ПДВ 33100,03 грн., Судом досліджено копії наданих документів, які містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що дослідивши матеріали встановлено, що в матеріалах справі відсутні докази оплати за отриманий товар та сума Податкових накладних (76870,83грн.) є вищою за суму зазначених в рахунках-фактурах (36870,93 грн.), що в свою чергу ставиться під сумнів отримання товару.

Крім того, між Позивачем (Замовник), з однієї сторони та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець), з іншої сторони укладено 04.01.2012 р. Договір транспортного та транспортно-експедиційного обслуговування послуг №1 (надалі - Договір №1).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2, пп. 2.1.1 п. 2.1 Договору №1, Замовник зобов'язується надавати для перевезення вантажів, а Виконавець приймати їх згідно товарних накладних. Виконавець виконує для Замовника пов'язанні з перевезенням вантажів такі транспортно-експедиторських операцій та послуг: прийом вантажу у постачальників згідно товарних накладних; передачу вантажу уповноваженими особа на склад Замовника або на транспортно-перевізну компанію. Виконавець зобов'язується своєчасно надавати Перевізнику заявки на перевезення вантажів.

В підтвердження отриманих послуг Позивачем надано Суду наступні документи: Акти здачі-приймання робіт (надання послуг): №Г-02 від 28.02.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №2 від 28.02.2013 р. загальна сума без ПДВ 530,00 грн., №Г-01 від 31.01.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №1 від 31.01.2013 р. загальна сума без ПДВ 1500,00 грн., №Г-01/12 від 31.12.2012 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №12 від 31.12.2012 р. загальна сума без ПДВ 700,00 грн., №Г-03 від 31.03.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №3 від 04.01.2013 р. загальна сума без ПДВ 720,00 грн., №4 від 30.04.2013 р. загальна сума без ПДВ 870,00 грн., №Г-04 від 30.04.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №5 від 31.05.2013 р. загальна сума без ПДВ 1100,00 грн., №Г-05 від 31.05.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №6 від 30.06.2013 р. загальна сума без ПДВ 1300,00 грн., №Г-06 від 30.06.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №Г-07 від 31.07.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №7 від 31.07.2013 р. загальна сума без ПДВ 2100,00 грн., №Г-08 від 31.08.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №8 від 31.08.2013 р. загальна сума без ПДВ 1700,00 грн., №9 від 30.09.2013 р. загальна сума без ПДВ 1300,00 грн., №Г-09 від 30.09.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №Г-10 від 31.10.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №10 від 31.10.2013 р. загальна сума без ПДВ 1160,00 грн., №11 від 30.11.2013 р. загальна сума без ПДВ 960,00 грн., №Г-11 від 30.11.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №12 від 31.12.2013 р. загальна сума без ПДВ 960,00 грн., №Г-12 від 31.12.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №2 від 28.02.2013 р. на загальну суму без ПДВ 530,00 грн., №Г-01 від 31.01.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №1 від 31.01.2013 р. на загальну суму без ПДВ 1500,00 грн., №Г-01/12 від 31.01.2012 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №12 від 31.12.2012 р. на загальну суму без ПДВ 700,00 грн., №Г-03 від 31.03.2012 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №3 від 31.03.2013 р. на загальну суму без ПДВ 720,00 грн., №4 від 30.04.2013 р. на загальну суму без ПДВ 870,00 грн., №Г-04 від 30.04.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №5 від 31.05.2013 р. на загальну суму без ПДВ 1100,00 грн., №Г-05 від 31.05.2012 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №6 від 30.06.2013 р. на загальну суму без ПДВ 1300,00 грн., №Г-06 від 30.06.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №Г-07 від 31.07.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №7 від 31.07.2013 р. на загальну суму без ПДВ 2100,00 грн., №Г-08 від 31.08.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №8 від 31.08.2013 р. на загальну суму без ПДВ 1700,00 грн., №9 від 30.09.2013 р. на загальну суму без ПДВ 1300,00 грн., №Г-09 від 30.09.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №Г-10 від 31.10.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №10 від 31.10.2013 р. на загальну суму без ПДВ 1160,00 грн., №11 від 30.11.2013 р. на загальну суму без ПДВ 960,00 грн., №Г-11 від 30.11.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., №12 від 31.12.2013 р. на загальну суму без ПДВ 960,00 грн., №Г-12 від 31.12.2013 р. загальна сума без ПДВ 1000,00 грн., Товарно-транспортні накладні, Судом досліджено копії наданих документів, які містяться в матеріалах справи.

Суд звертає увагу, що дослідивши матеріали встановлено, що в матеріалах справі відсутні докази: оплати за отримані послуги та податкові накладні, що в свою чергу ставиться під сумнів отримання товару.

Згідно Листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З аналізу матеріалів справи, Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні інформація про фактичний час прибуття та відправлення автомобілів із пунктів вантаження та розвантаження. Також відсутня інформація про наявні складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, трудових ресурсів, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, а також інші докази, які б підтверджували реальність виконання договорів та відсутні докази використання отриманої продукції (послуг) в господарській діяльності.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені відповідно до законодавства.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи Суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення Позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України для виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, Суд вважає вірними та обґрунтованими висновки Відповідача, що надані Позивачем первинні документи отримані від контрагентів не є достатніми доказами реального здійснення спірних господарських операцій, що в сукупності з виявленими фактами фіктивної діяльності контрагентів Позивача свідчить про безтоварність спірних господарських операцій, що виключає право Позивача на формування валових витрат та податкового кредиту.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема, викладеної в постанові від 01.12.2015 року у справі № 21-3788а15.

Виходячи з наведеного, Позивачем не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість правомірного формування податкових вигод за спірними операціями, що, відповідно, свідчить про відсутність у Позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

Судом встановлено, що здійснюючи підприємницьку діяльність Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 в період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. використовувала працю двох найманих працівників, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким в період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р. щомісячно виплачувалась заробітна плата в розмірі відповідно 1802,68 та 2458,20 грн.

Відповідно до п. 1 абз. 2 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2466-VI від 08.07.2010р. із змінами та доповненнями платниками єдиного внеску є роботодавці;" фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах, трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців)".

Згідно з п. 2 абз. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2466-VI від 08.07.2010р. із змінами та доповненнями: "Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування ".

Відповідно до п. 1 пп. 1 п. 3. п. 4, п. 5 ст. 7 розділу III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2466-VI від 08.07.2010р. із змінами та доповненнями; "Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами"; "Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат "і інші цілі за дорученням отримувача. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати."

У відповідності до вимог розділу III п. 3.1 абз. 1 Наказу Міндоходів України № 455 від 09.09.2013р. "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено : "Єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону для платників, зазначених у підпункті 1 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, у таких розмірах: у відсотках в а суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску з урахуванням видів їх економічної діяльності (крім платників, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту та пунктах 3.11 -3.13 цього розділу)".

Згідно даних 1С "Податковий блок": недоїмка по платежу 71040000 (для фіз. Осіб - підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) складає 27531,17 грн., сума пені - 2285,19 грн.; недоїмка по платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагород, допомоги по тимчасовій непрацездатності) складає 6304,48 грн.

Так, 31.07.2013 року Пенсійним фондом України в Печерському районі прийнято рішення про застосування штрафних санкцій (в розмірі 664,3 та нарахування пені (2285,19) всього на суму 2949,49 грн.

За результатами перевірки сума не сплаченого єдиного внеску (наймані працівники) з 01.08.2013 року становить 10316,8 грн. (в т.ч. 6304,48 грн. - недоїмка по платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати, винагород, допомоги по тимчасовій непрацездатності.)).

Фізичною особою-підприємцем нараховано але не сплачено єдиний внесок за 2011 рік у розмірі 2127,89 грн. (База оподаткування 6132,29 грн. за 2013 рік, щомісяця - 511,02 грн.).

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук