Справа № 819/821/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8848/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Яворського І.О., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

за участі представника позивача ОСОБА_1

за участі представника відповідача ОСОБА_2

за участі представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» до відділу державної реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: товариство з додатковою відповідальністю «Микулинецьке», Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

приватне агропромислове підприємство «Агропродсервіс» звернулося з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач при прийнятті спірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: речового права права оренди земельної ділянки площею 2,3282 га, яка знаходиться на території Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на підставі договору оренди землі укладеного між товариством з додатковою відповідальністю «Микулинецьке» і ОСОБА_4, зобов'язаний був перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Однак, незважаючи на те, що вказана земельна ділянка перебувала в оренді позивача - приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» відповідно до договору оренди землі, укладеного в 2012 році терміном на 10 років, державний реєстратор відділу державної реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області у 2016 році неправомірно здійснив повторну реєстрацію права оренди на цю ж саму ділянку. Позивач вважає прийняте рішення про реєстрацію права оренди від 01.11.2016 року таким, що підлягає скасуванню, оскільки договір оренди землі укладений у 2012 році на момент прийняття відповідачем спірного рішення був чинним.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року позовні вимоги задоволено. Суд виходив з того, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року №21-760а15.

З матеріалів справи вбачається, що на час прийняття оспореного рішення земельна ділянка вже перебувала в оренді у позивача, договір оренди пройшов державну реєстрацію відповідно до законодавства, що діяло на момент його укладення та реєстрації, така державна реєстрація права оренди визнається дійсною в розумінні статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон № 1952-IV).

Щодо покликань з приводу підробки підпису в договорі за 2012 рік, то відсутні докази про подібне (судове рішення).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Микулинецьке» подало апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що батько ОСОБА_4 дійсно укладав договір оренди землі з позивачем до 01.11.2016 року (на 10 років), але після його смерті син успадкував все майно, перереєстрував та знаючи про закінчення договору оренди, надіслав листа позивачу про подібне, на який судом не звернуто увагу і в подальшому уклав договір оренди з товариством з додатковою відповідальністю «Микулинецьке».

Отже, поскільки договір оренди не переукладався з позивачем, такий припинив свою дію (позиція ВСУ у постанові 13.04.2016 року справа № 6-2027цс15). Крім того, позивач мав укласти додаткову угоду з ОСОБА_5, якою змінити орендодавця його покійного батька на нього.

Не досліджено як відбулась державна реєстрація договору від 01.10.2012 року коли діяв договір від 01.11.2006 року.

Не звернуто увагу на те, що не досліджено факт підробки підпису на договорі та наявність кримінального провадження з приводу цього.

Суд акцентує увагу, що повторна реєстрація порушує права позивача, але не звернув увагу на повторну реєстрацію договору оренди в 2012 році, що порушує права ОСОБА_4

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.10.2012 року укладено строком на 10 років з 01.10.2012 року по 30.09.2022 року договір оренди земельної ділянки площею 2,3282 га, кадастровий номер :01:001:0460 між ОСОБА_4 (Орендодавець) та приватним агропромисловим підприємством «Агропродсервіс» (Орендар).(а.с.6-7) Іншого з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до пункту 42 Прикінцевих положень договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається із примірника зазначеного договору, він зареєстрований в управлінні Держкомзему у Тернопільському районі, про що у Поземельній книзі вчинено запис № 04282.

Так, в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі міститься запис про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 04.12.2012 року, реєстраційний номер 04282. (а.с.59-61)

Разом з тим, згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, відділом державної реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації 01.11.2016 року зареєстровано право оренди землі цієї ж земельної ділянки площею 2,3282 га кадастровий номер :01:001:0460, номер запису про право 17309327 за товариством з додатковою відповідальністю «Микулинецьке».

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Законом № 1952-ІV визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Частиною другою статті 9 зазначеного Закону зобовязано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до пункту 8-1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХIV «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 161-ХIV) невідємною частиною договору оренди землі є:

- план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;

- кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

- акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- акт приймання-передачі обєкта оренди;

- проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Тобто, у разі подання заяви про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки уповноважена особа зобовязана предявити органові державної реєстрації крім самого договору оренди усі зазначені вище документи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, невідємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є передбаченою у статті 24 Закону № 1952-ІV підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

Зазначена вище правова позиція суду апеляційної інстанції в досліджуваних правовідносинах відповідає неодноразовій судовій практиці Верховного Суду України.

Отже, мова ведеться про те, що не допускається подвійна реєстрація, а питання орендних відносин зясовується в порядку цивільного чи господарського судочинства. Причому, на час розгляду справи учасниками не надано будь-яких підтверджених доказів щодо недійсності договору оренди земельної ділянки укладеного 01.10.2012 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та приватним агропромисловим підприємством «Агропродсервіс» (Орендар), а пояснення першого спростовані матеріалами справи.

Щодо тверджень про факт підробки підпису у вказаному договорі, то такий має бути встановлений знову ж таки належними доказами, зокрема й судовим рішенням, що в свою чергу має наслідком змін в реєстрації, яких не виникло на час спірної реєстрації.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Микулинецьке» залишити без задоволення, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі № 819/821/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8

Повний текст судового рішення виготовлено 11.10.2017 року.