Справа № 425/2378/17
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 Провадження №2-а/425/139/17

Справа №425/2378/17

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря Окрошко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Гевела Тетяни Сергіївни ,третя особа Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконними дій, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності -

встановив:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом винесення 12.09.2017 року постанови

серії АР № 465453 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 12.09.2017 року відповідачем було складено постанову серії АР №465453 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 , ч.6 ст. 121 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

В постанові зазначено, що 11 вересня 2017 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ-Vida, реєстраційний номер НОМЕР_1, з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, не пред,явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов,язкового страхування.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи оскільки даного правопорушення він не скоював, автотранспортним засобом не керував. В зазначений у постанові про адміністративне правопорушення час, його автомобілем керувала інша людина.

З вищевказаної постанови вбачається, що відповідач Гевела Т.С. зупинила автомобіль під керуванням ОСОБА_1 11 вересня 2017 року о 22 годині 40 хвилин за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, кв.Сонячний,70, а 12 вересня 2017 року у нічний час доби, знаходячись за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, к. Сонячний,19, відповідач Гевела Т.С., у порушення вимог ст..268 КУпАП, в його відсутність, винесла постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Про існування зазначеної постанови йому стало відомо від сторонніх людей 13.09.2017 року об 11 годині.

Крім того, той факт, що він не керував транспортним засобом під час зупинки відповідачем його автомобіля ,підтверджується тим, що 11.09.2017 року о 22 годині 45 хвилин він був безпідставно та незаконно затриманий працівниками поліції з

застосуванням до нього кайданків на відстані приблизно 50 метрів від свого автомобіля , в той час, коли він йшов у напрямку до нього з будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 у якого він знаходився у гостях. А з постанови вбачається, що вимога відповідача про надання документів була йому висунута о 22 годині 40 хвилин. Тому відповідач не мала можливості його бачити в зазначений нею час.

Також, при накладенні розміру штрафу, відповідачем не було з,ясовано його матеріальний стан та інші обставини , які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує положення ст.33 КУпАП, а тому, його процесуальні права при розгляді справи були порушення.

Відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення,в якому потрібно вказати суть правопорушення, обставини, інформація про свідків, які були присутні на місці зупинки транспортного засобу і які бажали надати пояснення по суті.

Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №465453 року від 12.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, пояснивши наступне.

Близько 22 години , 11.09.2017 року він перебував за адресою: АДРЕСА_1 у свого знайомого ОСОБА_3 Там також були

ОСОБА_4 і ОСОБА_5,які разом з ОСОБА_3 вирішували свої бізнесові справи. Їм не вистачало продуктів харчування і тому ОСОБА_3 попросив у нього його автомобіль для того,щоб поїхати до магазину разом зі ОСОБА_4

Позивач погодився ,але в зв»язку з тим,що до будинку ОСОБА_3 поганий під»їзд, вони домовились,що через деякий час позивач вийде назустріч ОСОБА_3 -до будинку ОСОБА_4 і забере свій автомобіль . ОСОБА_3 і ОСОБА_4 поїхали до магазину,а позивач та ОСОБА_5 залишились в будинку ОСОБА_3 .Через деякий час він з ОСОБА_5 вийшли і пішли до будинку ОСОБА_4

Позивач йшов попереду і побачив ,що назустріч йому біжить ОСОБА_3 ,який не зупинився і пробіг мимо до свого будинку. В цей час на позивача напав поліцейський,який збив його з ніг .На нього були надіті кайданки. При цьому йому нічого не пояснювали. Позивач перебував в шоковому стані,він не розумів,що відбувається. Потім його повезли до лікарні ,бо стверджували,що він знаходиться в стані алкогольного сп»яніння. В лікарні він зрозумів,що працівники поліції мають на меті скласти щодо нього протокол за ст..130 КУпАП ,він не відмовлявся від проходження медичного огляду ,але просив надати йому медичну допомогу оскільки йому було заподіяно тілесні ушкодження. Потім приїхав його захисник Сириця І.О. ,якому також нічого не пояснювали. Медичний огляд не провели. Через деякий час з нього зняли кайданки і відпустили. Він навіть не припускав ,що по відношенню до нього будуть якісь наслідки. Йому було дуже боляче , працівники поліції не роз»яснювали його прав та обов»язків,при винесенні постанови вони не врахували його матеріальний стан. Він не повідомив їм відомості про свою особу і те,що являється працівником прокуратури оскільки не бажав неприємностей по роботі.

Вважає,що відповідно до положень Конституції України,він мав право не повідомляти працівникам поліції відомості про свою особу. Таким чином він незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121.ч.1 ст.126 КУпАП оскільки вказаним в постанові транспортним засобом він не керував, відповідач не склала протокол про адміністративне правопорушення,незаконно розглянула справу по вул. Студентській в м.Рубіжне, хоча повинна розглядати її за місцезнаходженням органу ,який уповноважений розглядати такі справи,крім того,справу було розглянуто без його присутності ,не повідомлено його про час і місце розгляду справи,позбавлено можливості скористатися його правами, передбаченими ст..268 КУпАП ,інспектор внесла завідомо неправдиві відомості до постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності ,а саме : о 22 годині 40 хвилин,що спростовується протоколом його затримання відповідно до якого, його було затримано лише о 22 годині 45 хвилин.

Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнала, пояснила суду наступне.

11.09.2017 р. вона разом зі своїм напарником ОСОБА_7 виконуючи свої службові обов»язки ,о 22 годині 38 хвилин по вулиці Будівельників в м.Рубіжне ,помітили автомобіль ,який їхав без освітлення. Вони почали подавати знак зупинитися, але автомобіль почав тікати. Він заїхав на квартал Сонячний, а потім на пустир ,позивач ,який керував автомобілем ,вискочив з автомобіля і почав тікати в бік пустиря. Напарник відповідача-ОСОБА_7. почав переслідувати його .З пасажирського сидіння вийшов ОСОБА_4 ,він намагався сісти за кермо і говорив,що автомобілем керував він. Позивач чинив опір ОСОБА_7,вони боролися . Вона прийшла на допомогу напарнику. Позивач був один. Коли його довели до патрульного автомобіля, з»явилися інші люди. Вони не представлялися і на всі запитання відповідали «до побачення» . Позивач також на запитання не реагував,не повідомляв дані про себе. Він вів себе агресивно і неадекватно,кричав. В лікарні ,куди відвезли позивача, він також падав на підлогу, кричав .Адвокат Сириця І.О.,який прибув до лікарні заважав,не давав пройти до позивача,його метою було затягнути час та зірвати проведення експертизи . Позивачу постійно роз»яснювалися його права та обов»язки. Після того, як з нього зняли кайданки,він втік з лікарні. При винесенні постанови вона врахувала,що позивач не є інвалідом,людиною похилого віку ,він є людиною,яка не виконує законні вимоги поліцейських. Обтяжуючою обставиною вона вважає неадекватну поведінку позивача .В ході первинного правопорушення ,яке передбачене ст. 121 КУпАП ,тобто неосвітлені номерні знаки ,позивач скоїв наступне правопорушення,передбачене ст.126 КУпАП - не надав документи ,які повинен був надати на вимогу поліцейського. Покарання було призначено шляхом поглинання менш суворого покарання більшим

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департамента патрульної поліції Національної поліції України в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що із відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції встановлено наступне. Правопорушення вчинив позивач оскільки саме він вибіг з водійського місця . Після затримання йому роз»яснювалися його права та обов»язки. Він відмовлявся давати пояснення і на місці затримання,і в лікарні,куди прибув адвокат ,який перешкоджав проведенню медичної експертизи. Не дочекавшись закінчення виконання поліцейськими всіх процесуальних дій по складанню постанови та протоколу ,позивач втік.

Свідки позивача пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив,що ввечері він,позивач,ОСОБА_5 знаходились в будинку ОСОБА_3 .В ході розмови ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_1 автомобіль і вони поїхали до магазину. Домовились з ОСОБА_1,що той забере свій автомобіль не біля будинку ОСОБА_3 Коли вони поверталися назад,то почули удар по автомобілю. ОСОБА_3 вискочив і побіг в сторону свого будинку . Потім він побачив боротьбу і як працівники поліції напали на ОСОБА_1 ,застосували до нього спецзасоби. Свідок пояснив ,що він збрехав працівникам поліції про те,що за кермом автомобіля був він. Він також викликав адвоката Сирицю І.О.При ньому позивачу не роз»яснювали його прав та обов»язків. В лікарні позивач не заперечував проти медогляду, до нього не допускали адвоката.

Свідок ОСОБА_3 пояснив ,що він знаходився дома зі ОСОБА_4 Потім під»їхали ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Йому потрібні були сигарети .Він не захотів виганяти свою машину з двору , а тому попросив машину у ОСОБА_1 -поїхати до магазину. З ним поїхав ОСОБА_4. На зворотньому шляху, коли вони під»їхали до будинку ОСОБА_4, автомобіль «заглох» і він почув поштовх в задню частину автомобіля. Свідок злякався і вибіг з автомобіля ,з боку сидіння водія , побіг до себе додому. Там вже не було ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .Потім почув шум і гам. Зайшов

до будинку,переодягнувся, зняв з себе чорні шорти та футболку і надів спортивні штани . Пішов на місце, де затримали ОСОБА_1, ,заявляв поліцейським,що це він керував автомобілем,але його проігнорували.

Свідок ОСОБА_5 пояснив,що ввечері ,числа він не пам»ятає , він з

ОСОБА_1 поїхав до ОСОБА_3,там був і ОСОБА_4 Вони посиділи пів-години, після чого ОСОБА_3 попросив ключ від автомобіля у ОСОБА_1 для того,щоб поїхати зі ОСОБА_4 до магазину. Через 20 хвилин він і ОСОБА_1 вийшли з будинку ОСОБА_3 і направились до будинку ОСОБА_4 Він зупинився по нужді ,а ОСОБА_1 пішов далі . Потім свідок почув крики ОСОБА_1 ,побачив ,що це поліція,але злякався підходити оскільки поліція крутить руки прокурору. Він повернувся до будинку ОСОБА_3 ,вони викликали адвоката ,ОСОБА_3 переодягнувся і пішов на місце дорожньо-транспортної пригоди,а свідок пішов додому.

Свідок відповідача ОСОБА_7,який є напарником відповідача пояснив наступне.

11.09.2017 року було виявлено автомобіль,який порушував Правила дорожнього руху,

а саме : рухався з не підсвіченим номерним знаком. Вони включили проблискові маячки,подали сигнал, автомобіль прискорився і вони почали переслідувати його. Потім автомобіль різко загальмував ,не даючи йому можливості зупинитися в результаті чого відбулося зіткнення. Позивач ,який керував автомобілем , вискочив з транспортного засобу і побіг,він не пропадав з його поля зору ні на мить. Коли свідок догнав позивача,то до нього були застосовані засоби фізичного впливу оскільки він вчиняв опір,збив рукою його нагрудну камеру .Свідок покликав на допомогу свою напарницю - відповідача . Разом вони наділи позивачу кайданки. Вони намагалися його довести до патрульного автомобіля ,але він падав, кричав,що йому боляче . Роз»яснив позивачу ,що він є затриманим. Позивач продовжував пручатися ,не давав посадити себе в автомобіль, упирався ногами .

В лікарні ,куди його доставили ,працівники поліції намагалися знов встановити особу позивача ,але він так і не назвав себе. Потім приїхав адвокат позивача , і перші 30 хвилин не давав проводити ніякі дії ,становився між лікарем і позивачем ,не давав наладити контакт з позивачем ,який продовжував кричати. Відповідач вийшла в іншу кімнату для оформлення адміністративного матеріалу , свідок також почав складати протокол , в цей час позивач,з якого зняли кайданки збіг з лікарні.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Гевела Т.С. було винесено постанову серії АР №465453 року від 12.09.2017 року про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 126 .ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень ( постанова- а.с.18.) .

В судовому засіданні позивач заперечував сам факт його знаходження за кермом автомобіля та вказував на численні порушення при винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 11.09.2017 за допомогою службових нагрудних відеокамер на одязі поліцейських та відеорегістратора на поліцейському транспортному засобі, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-диску.

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що водій автомобіля , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Vida , державний номерний знак ВВ 1028СК керував автомобілем з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби . На сигнал поліцейських він не зупинився,а почав набирати швидкість . Потім автомобіль різко загальмував і з відеозапису видно,що з місця водія вибіг чоловік міцної статури , одягнутий в чорні футболку та шорти . Позивач має міцну статуру ,був одягнутий в шорти та футболку чорного кольору у вечір скоєння правопорушення,що ним не оспорювалося.З місця пасажира вийшов ОСОБА_4 і заявив,що за кермом був він.

З відеозапису також вбачається,що позивач чинить опір поліцейським ,веде себе неадекватно,падає на землю,голосно кричить ,не йде на будь-який контакт,не реагує на запитання поліцейських.

Позивачу неодноразово роз»яснюються його права та обов»язки .Будучи доставленим в лікарню позивач веде себе аналогічним чином.

Суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_7 про те,що саме позивач на його очах вискочив з місця водія ,він переслідував його і затримав. Не довіряти показанням даного свідка у суду немає підстав.

Суд не бере до уваги пояснення позивача та його свідків про те,що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_3 оскільки із відеозапису виходить, що

ОСОБА_3 з»явився на місце затримання позивача значно пізніше,був одягнутий в спортивні штани та полосатий светр ,крім того він має худорляву статуру ,яка значно відрізняється від статури позивача ,що підтверджується відеозаписом ,а тому ніяк не може бути особою,яка знаходилась за кермом автомобіля .

Показання свідка ОСОБА_3 про те,що він був одягнутий в чорні шорти та футболку і переодягнувся зразу після вчинення правопорушення , суд до уваги не бере як такі,що суперечать відеозапису та ситуації, яка склалася .

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_4 оскільки він ,виходячи з відеозапису ,намагався ввести в оману працівників поліції ,заявляючи,що за кермом автомобіля був він. В суді свідок ОСОБА_4 визнав ,що він обманював працівників поліції. Крім того,свідок ОСОБА_4 зазначав,що працівники поліції не роз»яснювали прав та обов»язків позивачу ,в лікарні не допускали до нього адвоката ,що спростовується відеозаписом.

Суд також не бере до уваги показання свідка Сириці І.О.,який також пояснив,що позивачу в лікарні не роз»яснювали його прав та обов»язків оскільки з відеозапису виходить,що це здійснювалось неодноразово.

Виходячи з відеозапису,суд оцінює поведінку позивача та свідків щодо працівників поліції як зухвалу і неприпустиму.

Суду незрозуміло ,чому позивач - юрист,працівник прокуратури,який за його словами не знаходився в стані алкогольного сп»яніння , не вчинював будь-якого правопорушення, а просто йшов до свого автомобіля, зазнавши на його думку безпідставного нападу поліцейських, вів себе так неадекватно і зухвало. Позивач пояснює свою поведінку тим, що він був в шоковому стані ,крім того ,він не бажав неприємностей по роботі.

Суд вважає,що якщо б пояснення позивача були правдивими , він дійсно не вчинював правопорушення та зазнав безпідставного нападу поліцейських,то він мав би доводити свою невинуватість в будь-який спосіб і в першу чергу надати всі документи, повідомити дані про свою особу,спокійно з»ясувати ситуацію і надати відповідні пояснення . Замість того позивач всіма засобами перешкоджав працівникам поліції виконувати свої обов»язки - посвідчення водія та документи на автомобіль не надав ,дані про себе не повідомив, вчинював опір : падав на землю, голосно кричав ,не бажав, йти на будь-який контакт ,вів себе неадекватно.

Пояснення позивача про те,що його поведінка була наслідком страждань,яких завдавали йому кайданки ,суд до уваги не бере ,оскільки вважає,що кайданки на руках не

могли завдавати болю , співмірного з поведінкою позивача ,який є молодим та здоровим чоловіком.

З приводу неодноразового посилання позивача на порушення його прав ,суд зазначає ,що в силу своєї освіти і займаної посади ,позивач не міг не знати про свій обов»язок -надати на вимогу працівників поліції посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль,тощо. Такий обов»язок встановлений Кодексом про адміністративні правопорушення ,Законом України «Про Національну поліцію»,Законом України «Про дорожній рух» ,Правилами дорожнього руху України . Таким чином, позиція позивача про те,що відповідно до положень Конституції України він мав право не повідомляти дані про свою особу є хибною.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 статті 258 КУпАП).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5 статті 258 КУпАП).

Отже, виходячи з наведених норм КУпАП, інспектором патрульної поліції правомірно зафіксовані зазначені правопорушення в постанові у справі про адміністративне правопорушення, без складання протоколу, у зв'язку з чим посилання позивача на порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров'я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені в Законі України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про дорожній рух», законодавство про

дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, згідно п. 1.1. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пп. а) п. 2.4. Правил дорожнього руху, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачено ,що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07 листопада 2015 року ,постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного,суд вважає доведеним факт вчинення позивачем

адміністративних правопорушень ,передбачених ч.1 ст.121,ч. 1 ст.126 КУпАП ,а тому вважає дії відповідача з приводу притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірними,а тому суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні позову оскільки позовні вимоги є необгрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 11, 71, 86, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Гевела Тетяни Сергіївни ,третя особа: Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департамента патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконними дій, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності-відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, постанова , якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Москаленко