Справа № 815/4202/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4202/17

Категорія: 8.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року за поданням Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2017 року Головне управління ДФС в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту ФОП ОСОБА_1, згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 11.08.2017р., посилаючись на те, що відповідачем відмовлено посадовим особам податкового органу у допуску до проведення перевірки, що, відповідно до статті 94 Податкового кодексу України, є підставою для застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, обґрунтованість якого має бути підтверджена судом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2017 року подання Головного управління ДФС в Одеській області задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, та прийняти ухвалу, якою закрити провадження у справі за поданням Головного управління ДФС в Одеській області.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що на підставі п.2 ч.5 ст.183-3 КАС України суд своєю ухвалою мав відмовити у прийнятті подання, оскільки з наданих до суду матеріалів вбачається спір про право. Зокрема, апелянт зазначає, що нею оскаржено в судовому порядку правомірність наказу Головного управління ДФС в Одеській області про проведення документальної планової виїзної перевірки від 10.08.2017р. №3469.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку на обліку в Олександріївській ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області з 17.02.2016р.

З метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем оформлення трудових відносинах з працівниками (найманими особами), ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензії, свідоцтв, 10.08.2017р. начальником Головного управління ДФС в Одеській області, на підставі п.п.4 п.1 ст.19-1, п.п.14 п.1 ст.19-1, ст. 20, п.п.5, п.2 ст.80 Податкового кодексу України, видано наказ №3469 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, адреса господарської одиниці: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 155/9, тривалістю 10 діб починаючи з 10.08.2017р.

На підставі вказаного наказу 10.08.2017р. Головним управлінням ДФС в Одеській області видано направлення на перевірку №1128, №1129 та №1130.

На виконання вказаного наказу посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області здійснено виїзд за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з метою проведення фактичної перевірки, однак відповідачем не допущено останніх до проведення перевірки та надано письмові пояснення про недопуск інспекторів до її здійснення.

У зв'язку з цим, посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області складено відповідні акти від 10.08.2017р. про неотримання направлення на проведення перевірки та про відмову у допуску до проведення перевірки.

Суд першої інстанції, також, встановив, що на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, складеного заступником начальника ГУ ДФС в Одеській області, начальником ГУ ДФС в Одеській області 11 серпня 2017 року о 16 год. 00 хв. прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), яка здійснює діяльність за адресою: м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 155/9.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання ГУ ДФС в Одеській області про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту ФОП ОСОБА_1, згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 11.08.2017р., дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності законних підстав для не допуску посадових осіб заявника до проведення фактичної перевірки, а тому податковий орган діяв у відповідності до ст.94 ПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно п.2 ч.1 ст.183-3 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Згідно пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області належним чином, у відповідності до вимог ст.81 ПК України зафіксовано 10.08.2017р. факт відмови ФОП ОСОБА_1 в отриманні направлення на проведення перевірки та у допуску контролюючого органу до проведення перевірки.

Також, з матеріалів справи вбачається дотримання ГУ ДФС в Одеській області вимог ст.94 ПК України щодо порядку та строків прийняття рішення від 11.08.2017р. про застосування умовного адміністративного арешту майна платника ФОП ОСОБА_1 та звернення з відповідним поданням до суду для підтвердження його обґрунтованості, яке, в свою чергу, перевірено Одеським окружним адміністративним судом протягом 96 годин.

Єдиною підставою для скасування постанови суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 зазначає, що на підставі п.2 ч.5 ст.183-3 КАС України суд своєю ухвалою мав відмовити у прийнятті подання, оскільки з наданих до суду матеріалів вбачається спір про право, так як нею оскаржено в судовому порядку правомірність наказу Головного управління ДФС в Одеській області про проведення документальної планової виїзної перевірки від 10.08.2017р. №3469.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки для прийняття рішення про відмову у прийнятті подання, відповідно до п.2 ч.5 ст.183-3 КАС України, суд мав з матеріалів справи встановити наявність спору про право.

Однак, дослідивши матеріали справи колегія суддів встановила, що при прийнятті оскаржуваної постанови у суду були відсутні відомості про оскарження ФОП ОСОБА_1 в судовому порядку законності наказу Головного управління ДФС в Одеській області про проведення документальної планової виїзної перевірки від 10.08.2017р. №3469.

Колегія суддів встановила, що відповідач була присутня в судовому засіданні при прийнятті оскаржуваної постанови, однак не повідомляла суд про наявність підстави для відмови у прийнятті подання, тобто, про наявність у спірних правовідносинах ознак спору про право.

Більше того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень провадження у справі №815/4229/17 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 10.08.2017р. №3469 відкрито Одеським окружним адміністративним судом 17.08.2017р., тобто після прийняття оскаржуваної постанови про задоволення подання про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту.

А відтак, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку, що станом на 16.08.2017р. (дату прийняття оскаржуваної постанови) суду першої інстанції з матеріалів справи було відомо про наявність спору про право, що могло бути підставою для відмови у прийнятті подання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Колегія суддів доходить висновку, що під час розгляду подання Головного управління ДФС в Одеській області судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Домусчі С.Д.

Шляхтицький О.І.