Справа № 554/1334/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р.Справа № 554/1334/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

в присутності:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 26.04.2017р. по справі № 554/1334/17

за позовом ОСОБА_2

до Патрульного роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава капрал поліції Костильова Артура Сергійовича , Патрульного роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава молодший лейтенант поліції Ткаченка Віктора Анатолійовича третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2, звернулася до суду з адміністративним позовом до Патрульного роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава капрала поліції Костильова Артура Сергійовича, Патрульного роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава молодшого лейтенанта поліції Ткаченка Віктора Анатолійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в якому просила:

- визнати протиправними дії Патрульного роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава капрал поліції Костильова Артура Сергійовича щодо складання 26 січня 2016 року о 16 год. 15 хв. протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 114785 за статтею 124 КУпАП відносно позивача;

-визнати протиправними бездіяльність відповідачів щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП відносно ОСОБА_5 з приводу порушення ним 26 жовтня 2016 року близько 13 год. 50 хв. біля перехрестя вулиць Великотирновської та Половка у місті Полтава Правил дорожнього руху, які призвели до ДТП, внаслідок якої ТЗ позивачки отримав механічні пошкодження, а також у тому, що за наявності необхідності залучити експерта для об'єктивного розгляду матеріалів зазначеного ДТП, вони не вжили для цього відповідних заходів та ще й не вжили заходів для того, щоб отримати письмові пояснення від свідків ДТП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для скасування судового рішення посилається на його незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність, а також вважає, що судом неповно з'ясовано не всі обставини, що мають значення для вирішення справи і порушені норми матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, представник позивача, що приймав участь у режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2016 року на вулиці Великотирновській в м. Полтаві відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5

У зв'язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою, 26.10.2016 Патрульним роти № 4 батальйону УПП в м. Полтава капрал поліції Костильовим А.С. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №114785 стосовно ОСОБА_2

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №114785 , 26.10.2016 року близько 14:30 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ,«Honda CR-V» реєстраційний номер НОМЕР_3 зі сторони перехрестя вул. Великотирнівська та вул. Половка в м. Полтаві, в сторону вул. Паркова, по вул. Великотирнівській, при перестроюванні на праву полосу не надала дорогу автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в попутному напрямку в правій полосі та здійснила зіткнення, чим порушила п. 10.3 ПДР України.

Не погоджуючись з дяіми відрповідача -1 щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та бездіяльністю відповідачів щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП відносно ОСОБА_5, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Питання притягнення особи до адміністративної відповідальності і оцінки доказів, на яких ґрунтується відповідне рішення щодо такої відповідальності, вирішуються в порядку, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вимогами статті 254 цього Кодексу передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП уповноважені посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.124 КУпАП.

Частиною 1 статті 257 вищевказаного Кодексу передбачено, що протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.п.21 та п.п.30 п.5 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 341 (Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 року №162), працівники Державтоінспекції під час виконання службових обов'язків мають право забезпечувати відповідно до законодавства оформлення адміністративних правопорушень та брати пояснення в громадян, представників юридичних осіб з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, вживати відповідних заходів з метою притягнення винних до відповідальності, передавати в установленому порядку матеріали на осіб, які порушили вимоги законодавства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, на розгляд інших державних органів.

Таким чином, інспектор при виявленні порушень правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди повинен скласти протокол, та направити його до суду за місцем вчинення правопорушення чи за місцем обліку транспортного засобу, або за місцем проживання правопорушника, що передбачено частинами 1 та 2 статті 276 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Повноваження інспектора з дізнання відповідного підрозділу Державтоінспекції передбачені Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року N 77

Розділом VI Інструкції регламентовано порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, і, зокрема, встановлено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП, що підписується особами, які брали участь в огляді, та працівником Державтоінспекції МВС; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів та засобів фото і відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення в справі. Складена на місці пригоди схема місця ДТП долучається до матеріалів справи. Зазначена схема підписується особами, які брали участь у ДТП, а також працівником Державтоінспекції МВС, який її склав.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, повноваження щодо встановлення правильності та обґрунтованості складання протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для адміністративної відповідальності винної особи за статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення відповідно до чинного законодавства покладено виключно на суд, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту розділу IV «Провадження в справах про адміністративні правопорушення» Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що провадження в таких справах включає певні стадії, зокрема, складання протоколу про адміністративне правопорушення (глава 19 КУпАП) та власне розгляд справ про адміністративні правопорушення (глава 22 КУпАП).

Таким чином, складання протоколу про адміністративне правопорушення є початковою стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

При розгляді спору в порядку, передбаченому КАС України щодо правомірності дій працівника поліції по оформленню ДТП, суд не вправі давати відповідну оцінку доказам, на підставі яких притягується особа до адміністративної відповідальності, оскільки такі докази мають оцінюватися лише при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Крім того, відповідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи наведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта /суб'єктів/, дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Згідно пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у публічно-правовому спорі є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Крім цього, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли стались зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто відбулось припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, однак оспорювані дії або бездіяльність повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

При цьому, необхідно звернути увагу на той факт, що ні в адміністративному позові, ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні суду представником позивачем так і не було конкретизовано та сформульовано в чому саме виразилося порушення передбачених Конституцією та законами України прав, свобод та охоронюваних інтересів у сфері публічно-правових відносин у зв'язку із непритягненням відповідачами ОСОБА_5 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Таким чином, дії відповідачів ніяким чином не порушують права позивача, оскільки не породжують, не змінюють та не припиняють його права і обов'язки саме у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивача на висновки комплексної судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи від 31.07.2017 року № 17, оскільки ані на момент події ДТП та складання протоколу відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, ані на момент вирішення справи в суді першої інстанції даного висновку не існувало, у зв'язку із чим підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушенння відносно ОСОБА_5 були відсутні.

Відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів та з матеріалів справи не вбачається, що діями відповідачів порушені його права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 26.04.2017р. по справі № 554/1334/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 09.10.2017 р.