Справа № 242/286/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Владимирська І.М.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року справа №242/286/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Г.М. Міронової, суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 серпня 2017 року у справі № 242/286/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.01.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними та протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця та зобов'язати останнього провести перерахунок пенсії з 02.08.2016 року по довідці, з якої їй призначено пенсію на 01.05.2016 року, на підставі постанови КМУ від 06.04.2016 року № 292, керуючись статтями 19, 22, 58, 64 Конституції України, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.01.2003 року виходячи з розрахунку 90% заробітної плати та здійснити відповідні виплати; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-5).

Постановою Селидовського міського суду Донецької області від 30 серпня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що при перерахунку пенсії держслужбовцям має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Необхідність застосування норми закону, яка діяла саме на момент призначення пенсії визначено ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилається на рішення Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Позивач засобами електронного зв'язку надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 з 11.05.2005 року призначена пенсія за віком в розмірі 90 відсотків від заробітної плати відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року.

22.12.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям з 01.05.2016 року із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2005 році в розмірі 90 відсотків на підставі довідки про суму заробітної плати № 68 від 13.12.2016 року з урахуванням 50 відсотків надбавки за високі досягнення в роботі з попередньої довідки № 26 від 21.02.2014 року (а.с. 81).

03.01.2017 року відповідачем за результатами розгляду заяви позивача листом № 23/02 повідомлено ОСОБА_2 про відмову в перерахунку пенсії по заробітку у зв'язку з тим, що з 01 травня 2016 року ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року визнано такою, що втратила чинність. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 скасовано п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій відповідно до Закону України № 3723.

Спірним у даній справі є відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців.

Суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав законної сили Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889). Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців, у зв'язку з підвищенням окладів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії) від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі Закон № 3723) на одержання пенсії державних службовців мали право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

За приписами ст. 37-1 Закону № 3723 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснювався перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, а саме 22.12.2016 року, набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889).

Згідно п. 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону № 3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року, не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням окладів.

Також, слід зауважити, що 23.09.2016 року постанова Кабінету Міністрів України № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31.05.2000 року втратила чинність на підставі постанови КМУ № 622 "Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", якою виключено підстави для можливості проведення перерахунку пенсії.

Таким чином, право на перерахунок пенсії слід визначати за такими правилами перерахунку, які закріплені в законодавстві та чинні на час виникнення права на перерахунок.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, а тому висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів державних службовців, ґрунтується на нормах діючого закону та є правомірним.

Колегія суддів також застосовує при розгляді справи практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Висновки апеляційного суду, викладені в цій ухвалі, узгоджуються з позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року у справі "Великода проти України". У цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 19 січня 2010 року, до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено шляхом внесення змін до відповідних законодавчих актів, внаслідок чого розмір її пенсії був зменшений.

Так, у цій справі Європейський Суд дійшов висновку, що зменшення пенсії заявниці було сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу. Зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Також Суд зауважив про відсутність доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не зміг дійти висновку, що, передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції. За висновками Європейського Суду, зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Тому посилання позивача на приписи ст. 22 Конституції України також не беруться до уваги колегією суддів з огляду на практику Європейського Суду з прав людини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що пенсійний орган, відмовляючи у перерахунку пенсії, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон № 889 неконституційним не визнано.

Як наслідок, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії з 02.08.2016 року по довідці, з якої позивачу призначено пенсію на 01.05.2016 року на підставі постанови КМУ від 06.04.2016 року № 292, керуючись статтями 19, 22, 58, 64 Конституції України, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.01.2003 року виходячи з розрахунку 90% заробітної плати та здійснити відповідні виплати.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст., 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 30 серпня 2017 року у справі № 242/286/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко