Справа № 822/2039/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2039/17

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2017 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_4, звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 27.02.2017 року № НОМЕР_1.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, тоді як представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області №274 від 07.02.2017 та на підставі направлень від 07.02.2017 року посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР, "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР, "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" від 01.06.2000 року № 1775-ІІІ, "Про оплату праці" від 24.03.1995 року № 108/95-ВР, постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", Кодексу законів про працю.

За результатами перевірки посадовими особами складений ОСОБА_5 (довідка) фактичної перевірки від 15.02.2017 року №0028/22/01/14/НОМЕР_2 та встановлено наступні порушення пунктів 7, 9, 10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( а.с. 103-105).

На підставі ОСОБА_5 фактичної перевірки посадовими особами відповідача винесено податкове повідомлення-рішення від 27.02.2017 року № НОМЕР_1, яким застосував до ФОП ОСОБА_4 суму штрафних (фінансових санкцій) в розмірі 67150,00 гривень ( а.с. 107).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 27.02.2017 року № НОМЕР_1 позивач оскаржив його в адміністративному порядку, про те за наслідками розгляду скарги рішенням ДФС України 30.05.2017 року № 7015/Р/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення залишено без змін (а.с. 112-114).

Позивач, не погоджуючись з діями Головного управління ДФС у Хмельницькій області, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем протиправно застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 штрафні санкції за порушення вимог п.п. 7, 9, 10 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 67150,00 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Відповідно до пп. 7, 9, 10 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані:

- подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку. Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані;

- щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій;

- друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Положеннями ст.2 Закону № 265/95-ВР передбачено, що контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі. Фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Згідно з п. 5 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 265/95-ВР не підлягають виключенню з Державного реєстру моделі реєстраторів розрахункових операцій, що раніше пройшли первинну реєстрацію та використовуються субєктом господарювання, до закінчення строку їх служби (строку, протягом якого виробник (постачальник) гарантує працездатність таких реєстраторів, у тому числі комплектувальних виробів та їх складових частин, збереження інформації у фіскальній памяті, за умови дотримання користувачем вимог експлуатаційних документів). Строк між первинною реєстрацією реєстраторів розрахункових операцій та датою їх виключення з Державного реєстру не повинен бути меншим семи років. У разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобовязаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій.

З матеріалів справи встановлено, що позивач використовує електронний контрольно-касовий апарат МІНІ-500.01 АЗС, заводський номер - ПН 54102772, фіскальний номер - НОМЕР_3, дата виготовлення 27.07.2010 року, який зареєстрований 21.10.2010 року Згідно із реєстраційним посвідченням № НОМЕР_3. Відповідно до довідки про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій № НОМЕР_3 контролюючий орган, також здійснив реєстрацію книги обліку розрахункових операцій 21.10.2010.

Згідно довідки про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій від 09.08.2017, скасовано реєстрацію РРО ФОП ОСОБА_4, а саме контрольно-касового апарату МІНІ-500.01 АЗС (а.с. 125).

З матеріалів справи встановлено, що листами МПП "Геліос" №1-08-17 від 11.08.2017 та ПАТ "Українська національна розрахункова карта" №1247/211 від 11.08.2017 підтверджується, що електронний контрольно-касовий апарат МІНІ-500.01 АЗС перебував на сервісному обслуговуванні в ЦСО МПП "Геліос" з 21 жовтня 2010 року по 07 лютого 2017 року. Відносно зміни програмного забезпечення в РРО МІНІ-500.01 АЗС, що використовувався ФОП ОСОБА_4 повідомлено, що 26.10.2013 було здійснено доопрацювання цього касового апарату, змінено версію програмного забезпечення з ВЕР.01 на ВЕР.02, що дало можливість передавати до органів доходів і зборів звітність повязану з використанням РРО за допомогою бездротових каналів звязку. Даний РРО, у відповідності до технології і збору даних РРО для Державної фіскальної служби України, виконував передачу контрольно-звітної інформації (а.с. 127-129).

Про те, 05 жовтня 2017 року відповідачем до суду надано докази, згідно яких, електронний контрольно-касовий апарат МІНІ-500.01 АЗС не мав змоги забезпечувати подання по дротових або бездротових каналах звязку електронних копій розрахункових документів, що підтверджується витягом з АІС «Податковий блок», витягом з бази ДФС України «Підсистема РРО», «Реєстрація реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій».

Зокрема, довідкою ТОВ "Побутрадіотехніка" від 15.08.2017 року №227 роз"яснено, що в період доопрацювання 2013-2015р.р. виробник не знайшов програмного забезпечення та технічного рішення доопрацювати касовий апарат (РРО МІНІ 500.01. АЗС , версія 01, або АЗС-02 з модемом) до почекової передачі даних. В результаті чого з 1 січня 2016 року цей апарат був виведений з Державного реєстра РРО. У зв"язку з цим всі користувачі даного РРО повинні були у встановлені державою терміни , замінити їх на інші моделі, які введені в Державний реєстр РРО і забезпечувати почекову передачу даних.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27.02.2017 року № НОМЕР_1 в частині накладення на позивача стягнення в розмірі 170 грн. за неподання до органів державної податкової служби звітності, повязаної із застосуванням РРО, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах звязку, в разі обовязковості її подання, встановленої п. 9 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, а саме незабезпечення передачі по дротових або бездротових каналах звязку електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці, є правомірним та прийнято відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 27.02.2017 року № НОМЕР_1 в частині порушення п.5 ст.17 Закону №265/95-ВР у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі, що унеможливлювало передання електронних копій розрахункових документів з 01.01.2016 року по 06.02.2017 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище ФОП ОСОБА_4 використовувався електронний контрольно-касовий апарат МІNІ 500.01 АЗС, заводський номер 54102772, фіскальний номер НОМЕР_3, версія програмного забезпечення 02* з модемом ІКС М2 Combi, який не мав змоги забезпечувати подання по дротових та бездротових каналах зв"язку ряду інформації.

Порядок передачі інформації до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв"язку встановлюється органом доходів і зборів на базі технології, розробленої Національним банком України та погодженої з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно з п.8 розд.ІІ "Прикінцеві положення" Закону дозволяється до 01.01.2016 року використання електронних контрольно-касових апаратів, введених в експлуатацію до 01.01.2015 року, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді та подають до органів доходів та зборів по дротових та бездротових каналах зв"язку тільки інформацію про обсяг розрахункових операцій, виконаних у готівковій та/або безготівковій формі, яка міститься в їх фіскальній пам"яті, і при цьому не подають електронних копій розрахункових документів.

Таким чином, електронний контрольно-касовий апарат, який використовувався позивачкою не здійснював всі операції предбачені п.5 ст.17 Закону №265/95-ВР.

Позивачем в підтвердження дотримання ним вимог податкового законодавства надані лише контрольні стрічки за період з 01.01.2016 року по 06.02.2017 року, які друкувались та зберігались протягом всього періоду використання РРО в господарській діяльності позивача.

Судом встановлено, що контролюючим органом штрафні (фінансові) санкції розраховано наступним чином: 170,00 грн. х 394 контрольні стрічки = 66 980 грн.

Положеннями ст. 2 Закону № 265/95-ВР дане визначення терміну контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

З аналізу вказаної норми слідує, що зазначена штрафна (фінансова) санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимог Закону № 265/95-ВР щодо обов'язку суб'єкта господарської діяльності створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Не друкуючи або не створюючи в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, що стосується і якщо виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі, що унеможливлювало передання електронних копій розрахункових документів

Дана позиція узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеній у Постанові від 16.03.2013 року у справі 21-89а13 та Вищого адміністративного суду України (ухвали від 07.08.2013 року по справі №K/800/33829/13 та від 17.03.2014 року по справі №К/800/42793/13).

За вчинення порушень, передбачені п. 5 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби може застосувати лише одну фінансову санкцію в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (170,00 грн.) незалежно від кількості випадків не створення в електронній формі та не передання по дротових та бездротових каналах зв'язку контрольних стрічок.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 27.02.2017 року № НОМЕР_1 в частині суми 66 980 грн. є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вимогам п. 5 ст. 17 Закону № 265/95-ВР.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року скасувати.

Винести нову постанову, якою адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 27.02.2017 року в частині суми 66 640 грн.

В решті позовних вимог фізичної особи-підприємеця ОСОБА_4 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_5