Справа № 816/688/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 р.Справа № 816/688/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017р. по справі № 816/688/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц" (надалі - позивач, ПАТ "ККУ "Кварц") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.04.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом у розмірі 865332,50 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 12.04.2017 №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь Публічного акціонерного товариства "Кременчуцьке кар'єроуправління "Кварц" () судові витрати у розмірі 12979,99 грн (дванадцять тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять гривень дев'яносто дев'ять копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.196,198 Податкового кодексу, ст.. ст.. 11,86,159 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "ККУ "Кварц" у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, , з 13.08.2007 перебуває на обліку в якості платника податків в Кременчуцькій ОДПІ /а.с. 11/.

Позивач є платником податку на додану вартість з 15.10.2007.

Фахівцями Головного управління ДФС у Полтавській області та Кременчуцької ОДПІ у період з 10.02.2017 по 24.03.2017 проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ "ККУ "Кварц" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2016, законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01.01.2015 по 30.09.2016.

За результатами перевірки складений акт від 31.03.2017 №425/16-01-22-02-10/35328439 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків, окрім іншого, вимог пункту 189.1 статті 189, підпункту 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України, в результаті чого вказано на заниження ПАТ "ККУ "Кварц" податку на додану вартість загалом у розмірі 692266,00 грн, у т.ч.: за липень 2015 року - 557350,00 грн, за вересень 2015 року - 134916,00 грн /а.с. 10-39/.

На підставі зазначеного висновку Акта перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області 12.04.2017 сформовано податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом у розмірі 865332,50 грн (в т.ч., 692266,00 грн - за основним платежем, 173066,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями) /а.с. 8-9/.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області від 12.04.2017 №, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 12.04.2017 року №№ позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов'язаннями у розмірі 692266 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 173066,5 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках контролюючого органу про порушення позивачем п.189.1 ст.189, пп.196.1.2 п. 196.1 ст.196 ПК України, оскільки останнім не було нараховано податкові зобов'язання зі сплати ПДВ за товаром, який почав, на думку контролюючого органу, використовуватися в операціях, які в силу положень підпункту 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є обєктом оподаткування податком на додану вартість.

Колегія суддів з такими висновками контролюючого органу не погоджується, виходячи з наступного.

Позивачем 26.06.2015 укладено з Публічним акціонерним товариством "Промислово-фінансовий банк" кредитні договори №№42-2063/15 /а.с. 100-104/, 43-2063/15 /а.с. 108-112/, 44-2063/15 /а.с. 116-120/.

З метою забезпечення виконання позивачем зобов'язань за кредитними договорами між ПАТ "Промислово-фінансовий банк" та ПАТ "ККУ "Кварц" 14.07.2015 укладений договір застави товарів в обороті №42-9500/15, за умовами якого заставодавець (ПАТ "ККУ "Кварц") передав кредитору в заставу товари в обороті, що належать заставодавцю на праві власності, а саме: щебінь фракції 5-20 мм кількістю 500,0 м3, щебінь фракції 20-40 мм кількістю 500,0 м3, камінь подрібнений (камінь бутовий фракції 250-300 мм) кількістю 103000,0 м3, відсів гранітний фракції 0-5 мм кількістю 155000,0 м3, відсів гранітний фракції 0-20 мм кількістю 186000,00 м3 загальною ринковою вартість станом на 22.05.2015 у розмірі 16202000,00 грн /а.с. 41-45/.

Укладання договору застави майна в обороті контролюючий орган розцінює як операцію, яка в силу положень підпункту 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є обєктом оподаткування податком на додану вартість, а отже, на думку контролюючого органу, у позивача наявний обов'язок нарахувати податкові зобов'язання зі сплати ПДВ за товаром, який переданий в заставу виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. «а» п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України.

Відповідно до п. 189.1 ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з пп. 196.1.2 п.196.1 ст. 196 ПК України не є об'єктом оподаткування операції з передачі майна в заставу (іпотеку) позикодавцю (кредитору) та/або в забезпечення іншої дійсної вимоги кредитора, повернення такого майна із застави (іпотеки) його власнику після закінчення дії відповідного договору, якщо місце такої передачі (повернення) знаходиться на митній території України.

З приписів наведених норм слідує, що у разі якщо товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу, то платник податку на такі товари зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, тобто в даному випадку виходячи з вартості придбаного товару. При цьому, товар, що був переданий позивачем у заставу ним не придбавався, а вироблявся, що підтверджено актом перевірки.

Колегія суддів зазначає, що для виникнення у позивача обов'язку нарахувати та сплатити податкові зобов'язання з ПДВ будь-яких операцій, в тому числі з операцій передачі майна в заставу за договором застави товарів в обороті від 14.07.2015 року №42-9500/15, необхідна наявність самого об'єкту оподаткування податком на додану вартість та дати виникнення податкових зобов'язань.

Визначення об'єкту оподаткування врегульовано статтею 185 ПК України.

Приписами пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Отже, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товару, в тому числі операції за якими відбувається фактична передача права власності на об'єкти застави заставодержателю.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Отже, за правилами Податкового кодексу України датою виникнення обов'язку з нарахування податкових зобов'язань є дата зарахування коштів або відвантаження товару, постачання послуг.

Між тим, операція з передачі майна в заставу не може розцінюватися як постачання або відвантаження товару у розумінні пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.8 укладеного 14.07.2015 року договору застави товарів в обороті №42-9500/15 на строк дії цього договору майно залишається у Заставодавця. Місцем знаходження (зберігання) майна , що є предметом застави, є Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Київська, 85.

Пунктом 1.6 цього договору передбачено, що на момент укладання цього договору майно є власністю Заставодавця та знаходиться у його володінні.

Колегія суддів зазначає, що оскільки за умовами договору застави товарів в обороті товар фактично знаходиться у заставодавця, заставодержателю він не передавався, за заставодавцем зберігається право володіти, користуватися та розпоряджатися предметом застави, то фактичної передачі товару та права власності на нього не відбулося, а отже у спірних правовідносинах відсутній об'єкт оподаткування податком на додану вартість та дата виникнення податкових зобов'язань.

Крім того, приписами підпункту 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 ПК України передбачено, що операції з передачі майна в заставу (іпотеку) позикодавцю (кредитору) та/або в забезпечення іншої дійсної вимоги кредитора, якщо місце такої передачі (повернення) знаходиться на митній території України, не є об'єктом оподаткування.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що висновки податкового органу про наявність у позивача обов'язку сплачувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість зроблені без урахування приписів п. 185.1 ст.185, пп.14.1.191 п.14.1 ст.14, п.187.1 ст.187 ПК України, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято незаконно та необгрунтовано.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у позивача обов'язку нараховувати податкові зобов'язання на операції з передачі самостійно виробленого товару у заставу за укладеним 14.07.2015 року договором застави №42-9500/15 та сплачувати ПДВ.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і прийняв рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2017р. по справі № 816/688/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2017 р.