Справа № 822/2411/17
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2411/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПетричковича А.І.
при секретаріТроян О.А.
за участі:представника відповідача Варибок Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом від 23.08.2017, в якому, посилаючись на порушення відповідачем Земельного кодексу України та його прав, просить суд 1) визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0000 га за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею земельної ділянки у його власність; 2) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0000 га за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею земельної ділянки у його власність.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, однак до суду поступила заява від 05.10.2017 року, про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити, однак письмових заперечень до суду не надав.

Заслухавши представника відповідача і дослідивши докази по справі, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

08 листопада 2016 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної форми власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області (стор. 20 справи).

Вказана заява позивача зареєстрована Відділом Держгеокадастру у Кам'янець-Подільському районі 16.11.2016 року за №Н-2869/0/5-16, та надіслана на адресу відповідача листом № Н-2869/0-2987/6-16 від 14.12.2016 року, який ним отримано 31.01.2017 року та зареєстровано за вхідним № Н-2399/0/5-17 (стор. 56 справи). Тобто, Відділ Держгеокадастру у Кам'янець-Подільському районі близько місяця вирішував питання направлення заяви ОСОБА_4 за належністю до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, який її зареєстрував 31.01.2017. Це відповідно вказує, що ця заява позивача фактично була прийнята до розгляду через більш ніж через 2-а місяці, тому це є протиправним.

Відповідач листом від 15.02.2017 року № Н-2399/0-1042/6-17 відмовив у задоволення заяви позивача від 08.11.2016, з підстави виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", і вказав, що земельна ділянка, зазначена позивачем у заяві, зарезервована для учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції (стор. 19 справи).

Згідно з листом відповідача за №Н-12476/0-4851/6-17 від 23.05.2017, представника позивача повідомлено, що заява ОСОБА_4 зареєстрована в електронній системі ДОК ПРОФ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за №Н-2399/0/5-17 від 31.01.2017, спеціалістами розглянута та надано відповідь №Н-2399/0-1042/6-17 від 15.02.2017 ( стор. 11 справи).

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 10.09.2014 р. №442 утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Згідно з п.7 зазначеного Положення, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. "а" ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до абз.1 ч.7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п.1 Наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №174 від 06.09.2017 року "Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО", (далі - Наказ №174) і додатку до нього (оглянутий в суді додаток ніким не підписаний, що протиправно), включено до переліку зарезервованих земельних ділянок для учасників АТО та членів сімей загиблих АТО, земельні ділянки згідно додатку (стор. 43-52 справи).

Згідно з витягами з Публічної кадастрової карти, які були надані відповідачем суду (стор. 57 - 58 справи), земельна ділянка на яку претендує позивач не включена до Переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО", відповідно до Наказу №174, що у суді підтвердив представник відповідача.

Отже, земельна ділянка, з приводу якої позивач звертався з заявою до відповідача не включена до переліку зарезервованих земельних ділянок для учасників АТО та членів сімей загиблих АТО, тому не було і не має підстав для відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою, як на момент прийняття відмови - 15.02.2017, так і на даний час. Крім цього, потрібно враховувати, що Наказ №174 датований 06.09.2017 року, тоді як заява позивача розглянута 15.02.2017 року, що відповідно підтверджує незаконність відмови в.о. начальника ОСОБА_7, який фактично вказав в оскаржуваному рішенні неправдиву підставу відмови.

Частиною 1 ст.71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

Визначальним принципом правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень, який заперечує проти позову, доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

При цьому, суд не повинен підміняти суб'єкта владних повноважень у реалізації його повноважень, вирішуючи питання щодо зобов'язання надати дозвіл позивачу на розробку на виготовлення проекту землеустрою, так як визнання рішення протиправним, передбачає прийняття ним рішення у подальшому без порушень закону з урахуванням обставин встановлених у цій адміністративній справі, тому суд приймає іншу постанову, відповідно до ч.2 ст.162 КАС України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову не довів, що діяв у межах закону і з урахуванням зобов'язальної вимоги позивача, яка не може бути задоволена, суд з метою захисту прав позивача, вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, прийнявши іншу постанову в частині зобов"язальної вимоги, тому позов задовольняється частково. При цьому, суд роз"яснює, що виконуючи рішення суду у цій справі суб"єкт владних повноважень повинен повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 08.11.2016 року, яка залишилась невирішеною з дати реєстрації відділом Держгеокадастру у Кам"янець-Подільському районі - 16.11.2016 і реєстрації відповідачем - 31.01.2017.

На підставі викладеного, керуючись ЗК України і ст.ст. 4-15, 70-71, 86, 122, 158-163, 167, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 від 23.08.2017, задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № Н-2399/0-1042/6-17 від 15.02.2017 року щодо розгляду заяви ОСОБА_4 від 08.11.2016 року.

Зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 08.11.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів Гуменецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області з урахуванням обставин встановлених у цій адміністративній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Копії постанови надати сторонам, повний текст якої виготовлено 09.10.2017.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя/підпис/А.І. Петричкович
"Згідно з оригіналом" Суддя А.І. Петричкович