Справа № 815/3859/17
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3859/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Іщенко С.О.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1 (згідно довіреності),

представника відповідача ОСОБА_2 (згідно довіреності),

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одеса справу за адміністративним позовом Фермерського господарства «Дінекс Агро» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фермерського господарства «Дінекс-Агро» до Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 04.05.2017 року за № НОМЕР_1, яким ФГ "Дінекс-Aгpo" було збільшено суми грошового зобов'язання фермерського господарства з податку на додану вартість на загальну суму 256925,00 грн., у тому числі: за жовтень 2015 року на суму 215000,00 грн. та листопад 2015 року на суму 41925,00 грн., а також застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 64231,00 грн.; відшкодувати понесені ФГ "Дінекс- Aгpo" судові витрати за подання позову за рахунок відповідача.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача вказує, що у період з 27.03.2017 року по 07.04.2017 року Головним управлінням ДФС в Одеській області було проведено планову виїзну документальну перевірку фермерського господарства ФГ "Дінекс-Aгpo" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства а період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року.

За результатами вищезазначеної перевірки ГУ ДФС в Одеській області складений акт від 14.04.2014 року №299/15-32-14-01/32653803 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Фермерського Господарства "Дінекс-Агро", код за , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства а період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

При цьому, за змістом акту перевірки від 14.04.2014 року №299/15-32-14-01/32653803 податковий орган наполягає на тому, що в ході перевірки головному бухгалтеру ФК "Дінекс-Агро" було надано запит від 29.03.2017 року про надання первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів щодо обліку оприбуткування, зберігання, списання та подальшого використання мінеральних добрив, але відповіді на вказаний запит фермерським господарством на адресу ГУ ДФС в Одеській області з дотриманням вимог п.п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 210, п. 209.2 ст. 209 ПК України надано не було, що є порушенням п. 198.5 ст. 198 цього Кодексу.

В подальшому, на підставі акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області 04.05.2017 року було видане ФГ "Дінекс-Aгpo" податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання фермерського господарства з ПДВ на загальну суму 256925,00 грн., у тому числі: за жовтень 2015 року на суму 215000,00 грн. та листопад 2015 року на суму 41925,00 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 64231,00 грн.

Не погоджуючись з правовими підставами донарахування фермерському господарству суми грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 256925,00 грн., ФГ "Дінекс-Aгpo" звернулось до Державної фіскальної служби України із скаргою від 12.05.2017 року про перегляд податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 04.05.2017 року № НОМЕР_1.

За результатами розгляду вищевказаної скарги Державною фіскальною службою України було прийняте рішення №14218/6/99-99-11-01-01-25 від 03.07.2017 року про результати розгляду скарги, яким скаргу ФГ "Дінекс-Aгpo" від 12.05.2017 року було залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

На думку представника позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов, згідно з якими ГУ ДФС в Одеській області позов не визнає, не погоджується з доводами позивача, вважає, що позов не належить до задоволенню з підстав, що викладені в акті перевірки.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі направлень від 24.03.2017 року № 843/14-01, від 24.03.2017 року № 840/14-01, від 24.03.2017 року № 841/14-01, від 24.03.2017 року № 844/14-01, від 24.03.2017 року № 839/14-01, від 24.03.2017 року № 842/14-01 посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п. 77.1 ст. 75, п.77.1 ст. 77 ПКУ та відповідно до плану-графіка проведення перевірок та наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 10.03.2017 року № 597 проведена планова виїзна перевірка Фермерського господарства «Дінекс-Агро» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами проведення перевірки складений акт № 299/15-32-14-01/32653803 від 14.04.2017 року, згідно з яким встановлено порушення ФГ «Дінекс-Агро» у тому числі, п.44.1, п. 44.2, ст. 44, п.198.5 ст. 198 ПКУ в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 256925 грн., у тому числі: за жовтень 2015 на суму 215 000,00 грн., за листопад 2015 року на суму 41925, 00 грн.

Так, в акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено віднесення ФГ «Дінекс-Агро» до складу податкового кредиту по скороченій декларації з ПДВ по спеціальному режиму оподаткування у сфері сільського господарства сум ПДВ від вартості придбаного у ТОВ «Агрохім 2001» (код за ) добрива агрохімікату КАС (карбамід-аміачна суміш, водний розчин аміачної селітри й карбаміду) за податковими накладними: від 30.10.2015 року № 89 на загальну суму 1 290 000,00 грн., в тому числі ПДВ 215 000, 00 грн. (реєстраційний номер у ЄДРПН НОМЕР_2 від 30.10.2015 року), від 18.11.2015 року № 69 на загальну суму 251 550, 00 грн., в тому числі ПДВ 41925,00 грн. (реєстраційний номер у ЄДРПН НОМЕР_3 від 30.11.2015 року). До перевірки не надано належним чином оформлених первинних документів (лімітно-забірні картки на відпуск добрив, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, прибутково-видаткові книги (журнал) обліку використання пестицидів і агрохімікатів, та будь-яких інших), що підтверджують використання придбаних добрив у межах господарської діяльності фермерського господарства. Таким чином, підприємством не доведено зв'язок з господарською діяльністю придбаного агрохімікату КАС.

В акті, також, зазначено, що в ході проведення перевірки головному бухгалтеру позивача було надано запит від 29.03.2017 року про надання первинних документів, проте станом на дату реєстрації акта перевірки відповідь на запит та/або зазначені первинні документи не надано.

На підставі висновків акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.05.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у сумі 321156,00 грн., у тому числі за податковими зобовязаннями - 256 925,00 грн., за штрафними фінансовими санкціями 64231,00 грн.

12.05.2017 року представник позивача подав скаргу до ДФС України на податкове повідомлення-рішення від 04.05.2017 року № НОМЕР_1, проте рішенням № 14218/6/99/99/11-01-01-25 від 03.07.2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПКУ, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 ПКУ, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 ПКУ встановлює, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті..

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПКУ, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Згідно з п. 198.2 статті 198 ПКУ, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.1 статті 201 ПКУ, на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п 198.5 ст. 198 ПКУ, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Приписами п.п. 209.1, 209.2 ст. 209 ПКУ, резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Позитивна різниця між сумою податкових зобовязань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначена: а) за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими і технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва) підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 50 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - субєктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 50 відсотків; б) за операціями із зерновими і технічними культурами підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 85 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - субєктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 15 відсотків; в) за операціями з продукцією тваринництва підлягає перерахуванню: до державного бюджету - у розмірі 20 відсотків; на спеціальні рахунки, відкриті сільськогосподарським підприємствам - субєктам спеціального режиму оподаткування в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, - у розмірі 80 відсотків.

Суми податку на додану вартість, що підлягають перерахуванню на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, не підлягають сплаті до бюджету та повністю залишаються в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг. Зазначені суми коштів акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на таких рахунках у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув'язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи, в розумінні, наведених норм законодавства.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10, що процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Аналогічний підхід, на думку суду, необхідно застосовувати і до права платника податків на віднесення сплачених за своїми зобовязаннями коштів до сум валових витрат підприємства.

Відповідно до договору купівлі-продажу № ДГ-0000057 від 10.02.2015 року, ТОВ «Агрохім 2001» (Продавець) поставив, а ФГ «Дінекс-Агро» прийняв мінеральні добрива.

Відповідно до специфікації № 5 від 29.10.2015 року ТОВ «Агрохім 2001» поставив на адресу позивача КАС у кількості 200,00 т.

Відповідно до специфікації № 6 від 18.11.2015 року ТОВ «Агрохім 2001» поставив на адресу позивача КАС у кількості 39,00 т.

На підтвердження факту поставки аргохімікату КАС за вказаними специфікаціями позивачем надано рахунки-фактури № СФ-0000914 від 29.10.2015 року, № СФ-0000986 від 18.11.2015 року, платіжні доручення № 2635 від 30.10.2015 року, № 2684 та № 2685 від 18.11.2015 року, податкові накладні № 89 від 30.10.2015 року, № 69 від 18.11.2015 року та квитанції № 1 про їх прийняття, товарно-транспортні накладні.

На підтвердження звязку, придбаного у ТОВ «Агрохім 2001» агрохімікату КАС ,позивач надав до суду: лімітно-забірні картки, подорожні листи трактора, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив.

Щодо посилання представника відповідача на факт ненадання позивачем зазначених документів на письмовий запит від 29.03.2017 року, тобто, під час проведення перевірки, а отже відповідно до п.44.7 ст. 44 ПКУ вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення податкової звітності, суд зазначає наступне.

29.03.207 року посадовими особами ГУ ДФС складено запит, що адресований головному бухгалтеру ФГ «Дінекс-Агро» ОСОБА_3, згідно з яким відповідач просив позивача надати, у тому числі, лімітно-забірні картки на отримання матеріальних цінностей (добрив)» (форма № ВЗСГ-1, затверджено Наказом Міністерства аграрної політики від 21 грудня 2007 року №929 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах» (далі - Наказ №929); акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (форма № ВЗСГ-3, Наказ №929); сертифікати, ліцензії на походження товару та інші документи дозвільного характеру, що супроводжують придбання/використання даного виду товарів, товарно-транспортні накладні, які свідчать про транспортування зазначеного товару.

Судом встановлено, що на копії запиту наявна відмітка щодо отримання головним бухгалтером ОСОБА_3 вказаного запиту, проте без зазначення дати отримання.

14.04.2017 року ГУ ДФС в Одеській області складено акт № 109/1/15-32-14-01/32653803 про ненадання документів ФГ «Дінекс-Агро» на запит від 29.03.2017 року в ході проведення планової виїзної документальної перевірки.

Приписами п.п. 85.2, 85.4, 85.6, 85.8 ст. 85 ПКУ передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Суд зазначає, що згідно з актом перевірки від 14.04.2017 року № 299/15-32-14-01/32653803 перевірка проводилась з 27.03.2017 року по 07.04.2017 року. Термін перевірки не продовжувався. (арк. с. 27 т. 1).

Акт про ненадання документів від 14.04.2017 року складений із порушенням ст. 85 ПКУ, оскільки він не містить підпису представника ФГ «Дінек-Агро» або відмітки про відмову представника ФГ «Дінекс-Агро» підписати вказаний акт. Крім того, в акті зазначено, що запит від 29.03.2017 року було адресовано голові ФГ «Дінекс-Агро», тоді як в матеріалах справи наявна копія запиту, що адресований головному бухгалтерові ОСОБА_3 від 29.03.2017 року.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів на підтвердження дати отримання головним бухгалтером ОСОБА_3 запиту від 29.03.2017 року, наявність порушень при оформленні акту про ненадання документів на запит та оформлення його після закінчення перевірки 14.04.2017 року, наявність у позивача первинних документів на підтвердження звязку з господарською діяльністю придбаного агрохімікату КАС, суд робить висновок, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року позивач придбав добрива у контрагента ТОВ «Агрохім 2001» по 11 специфікаціях, проте зауваження у контролюючого органу виникли тільки по двох специфікаціях.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 14, 70, 71, 86, 159-164, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов Фермерського господарства «Дінекс Агро».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 04 травня 2017 року № НОМЕР_1.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь на користь Фермерського господарства «Дінекс Агро» () судові витрати у сумі 4 817 (чотири тисячі вісімсот сімнадцять ) грн. 34 (тридцять чотири) копійки.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Бжассо

.