Справа № 804/5419/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2017 рокусправа № 804/5419/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - Козачок К.О., дов. від 29.06.2017

відповідача: - Титов С.І., дов. від 31.07.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 р. у справі № 804/5419/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"

до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2016 Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому (з урахуванням уточнень позову) просило:

- визнати протиправними та скасувати постанови Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.08.2016 ВП № 52091790 про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» виконавчого збору у загальному розмірі 626 934,62 грн.;

- стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 626 934,62 грн., які сплачено як виконавчий збір на підставі постанов від 18.08.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанови про стягнення з Товариства виконавчого збору у розмірі 626 934,62 грн. винесено протиправно та передчасно, оскільки позивач не отримував постанов про відкриття виконавчого провадження, а, відповідно, не настав строк для добровільного виконання рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 р. у справі № 804/5419/16 вищевказаний адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано постанови Красногвардійського ВДВС м.Дніпропетровська про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.08.2016 ВП №51929143, ВП № 51929040, ВП № 51928926 на загальну суму 626 934,62 грн.;

- зобов'язано Красногвардійський ВДВС м.Дніпропетровська повернути ПрАТ «ДТРЗ» грошові кошти у розмірі 626 934,62 грн., які сплачено ПрАТ «ДТРЗ» як виконавчий збір на підставі постанов від 18.08.2016 ВП № 51929143, ВП № 51929040, ВП № 51928926.

Постанову суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не отримував постанов про стягнення виконавчого збору, а дізнався про їх існування лише після пред'явлення відповідачем платіжної вимоги та списання грошових коштів, чим було порушено право позивача на оскарження їх законності та правомірності у судовому порядку. Також станом на час прийняття постанов про стягнення з боржника виконавчого збору, позивач взагалі не був обізнаний про строк, наданий відповідачем для самостійного виконання рішення суду при відкритті виконавчого провадження.

В зв'язку з цим суд погодився з доводами позивача про протиправність постанов Красногвардійського ВДВС м.Дніпропетровська від 18.08.2016 ВП № 52091790 про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» виконавчого збору у загальному розмірі 626 934,62 грн., проте, враховуючи приписи ч.2 ст.11 КАС України, суд вирішив викласти позовні вимоги в іншій редакції, зазначивши саме постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 18.08.2016 ВП № 51929143, ВП № 51929040, ВП № 51928926 на загальну суму 626934,62 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 626934,62 грн., які сплачено позивачем як виконавчий збір на підставі постанов від 18.08.2016 року, суд вважає, що виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, з позивача не повинні були стягуватися, при цьому, враховуючи ч.2 ст.11 КАС України, суд зазначив, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повернути грошові кошти у розмірі 626 934,62 грн., які сплачені як виконавчий збір на підставі постанов від 18.08.2016 ВП № 51929143, ВП №51929040, ВП № 51928926.

Не погодившись з постановою суду, Чечелівським відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (Красногвардійський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перейменовано у Чечелівський відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ) подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 р. у справі № 804/5419/16, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції проігноровано, що на виконанні у відповідача перебувало зведене виконавче провадження № 52091790 з примусового виконання наказів господарського суду Дніпропетровської області № 904/3052/16 від 02.07.2016, № 904/3007/16 від 11.07.2016, № 904/3036/16 від 12.07.2016, тобто всі виконавчі документи, що входили до складу зведеного виконавчого провадження № 52091790 видані господарським судом Дніпропетровської області, і, враховуючи, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, скаржник вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту, оскільки за захистом порушених прав йому необхідно було звернутись до господарського суду Дніпропетровської області.

При цьому скаржник зауважує, що постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами, проте лише у випадку виділення їх в окреме виконавче провадження, і лише в такому випадку оскарження дій державного виконавця відбувається у порядку адміністративного судочинства.

ПрАТ «ДТРЗ» проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що у даній справі (№ 804/5419/16) предметом позову є, окрім іншого, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, як окремого виконавчого документу.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2016 держвиконавцями Красногвардійського ВДВС м.Дніпропетровська винесені постанови про відкриття виконавчого провадження:

- ВП № 51929143 - з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/3052/16 від 02.07.2016 про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ТОВ «НВП «Укрпромвпровадження» боргу у розмірі 1 657 099,70 грн. (т.1, а. с.172);

- ВП № 51929040 - з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/3007/16 від 11.07.2016 про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ТОВ «НВП «Укрпромвпровадження» боргу у розмірі 1 957 564,73 грн. (т.1, а. с.191);

- ВП № 51928926 - з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/3036/16 від 12.07.2016 про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ТОВ «НВП «Укрпромвпровадження» боргу у розмірі 2 654 681,85 грн. (т.1, а. с.209).

У п.п.2, 3 вказаних постанов про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику самостійно виконати рішення до 17.08.2016, а також попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, воно буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

18.08.2016 держвиконавцями Красногвардійського ВДВС м.Дніпропетровська винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору на загальну суму 626934,62 грн., а саме:

- ВП № 51929143 - про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» виконавчого збору у сумі 165709,97 грн. (т.1, а. с.178);

- ВП № 51929040 - про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» виконавчого збору у сумі 195756,47 грн. (т.1, а. с.198);

- ВП № 51928926 - про стягнення з ПрАТ «ДТРЗ» виконавчого збору у сумі 265468,18 грн. (т.1, а. с.217).

Того ж дня, 18.08.2016 заступником начальника Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська винесені постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, якими приєднано виконавчі провадження ВП №51929143, ВП № 51929040, ВП № 51928926 до зведеного виконавчого провадження (ЗВП) № 52091790 (т.1, а. с.189, 199, 218).

ПрАТ «ДТРЗ», вважаючи безпідставним стягнення з Товариства виконавчого збору по ВП № 51929143, ВП № 51929040, ВП № 51928926 у загальному розмірі 626 934,62 грн., звернулось до адміністративного суду з даним позовом.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, заслухавши пояснення представників сторін та їх правові позиції , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Чечелівського ВДВС м.Дніпра підлягає задоволенню з таких підстав:

З апеляційної скарги відповідача вбачається, що доводи останнього по суті зводяться до відсутності законних підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність постанов про стягнення виконавчого збору від 18.08.2016 ВП № 51929143, ВП № 51929040, ВП № 51928926 через відсутність доказів обізнаності позивача щодо встановлення строку для самостійного виконання виконавчих документів - наказів, виданих господарським судом Дніпропетровської області на виконання рішень даного суду.

Стосовно ж клопотання відповідача про закінчення виконавчого провадження суд першої інстанції, з посиланням на п.7 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», зазначив, що справи про оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору , прийнятих у виконавчих провадження стосовно примусового виконання судового рішення у господарській справі, належать до компетенції адміністративних судів (т.2, а. с.228).

Проте, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору не взято до уваги наступні норми чинного законодавства стосовно визначення юрисдикції судів:

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-ХІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 606) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: накази господарських судів.

За приписами ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного державного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 606, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

В той же час, ч.4 ст.82 Закону № 606 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У розумінні частини 1 статті 8 Закону № 606 сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно ч.1 ст.121-2 ГПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинні була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Тобто сторони виконавчого провадження (стягувач і боржник) наділені правом оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця і реалізація цього права відбувається саме до того суду, який видав виконавчий документ за умови, якщо скарга стосується рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, вчинених при виконанні виконавчих документів, виданих судом.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною у п.2 Постанови Пленуму ВАСУ від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», згідно якого критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Отже, з огляду на суб'єктний склад даного спору та предмет позову (постанови органу ДВС про стягнення виконавчого збору, винесені в межах виконавчих проваджень, відкритих на виконання наказів господарського суду), боржник (ПрАТ «ДТРЗ»), мав звернутись з позовом про оскарження рішення, дій органу ДВС (державного виконавця) до суду, який видав виконавчі документи - накази, тобто до господарського суду Дніпропетровської області, і провадження, у такому разі, має здійснюватись у порядку господарського судочинства.

Таким чином, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір виник з приводу постанов, винесених в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання наказів господарського суду.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Доводи позивача про те, що у даній справі предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, як окремого виконавчого документу, в зв'язку з чим справа має розглядатись у порядку адміністративного судочинства, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, хоча постанова про стягнення виконавчого збору за положеннями Закону № 606 дійсно є окремим виконавчим документом, проте з матеріалів справи вбачається, що спірні постанови про стягнення виконавчого збору від 18.08.2016 не виділені в окремі провадження, а винесені в межах виконавчих проваджень (ВП № 51929143, ВП №51929040, ВП № 51928926), відкритих на виконання наказів господарського суду.

Відповідно до положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги Чечелівського ВДВС м.Дніпра, для скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 р. у справі №804/5419/16, і про наявність підстав для закриття провадження у даній справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

З огляду на викладене, керуючись ст.157, ст.196, ст.199, ст.202, ст.206 КАС України, суд , -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 р. у справі №804/5419/16 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 р. у справі № 804/5419/16 скасувати.

Закрити провадження у справі № 804/5419/16.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області суму судового збору у розмірі 16 407,62 грн.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко