Справа № 813/868/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6484/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Коваля Р.Й.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №813/868/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якому просив визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що полягають у невиконанні ним вимог п.1 ст. 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо виплати коштів відшкодування у належний термін, що спричинило несвоєчасну виплату позивачу коштів відшкодування з порушенням термінів, визначених відповідно до п.1 ст. 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та затримку у виплаті коштів в сумі 185 481,42 грн. з 21.06.2016 року по 15.09.2016 року та 10 765, 84 грн. з 21.06.2016 року по 20.12.2016 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що полягають у невиконанні ним вимог ч.1 ст. 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо виплати коштів відшкодування у належний термін, що спричинило несвоєчасну виплату позивачу коштів відшкодування з порушенням термінів, визначених відповідно до п.1 ст. 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та затримку у виплаті коштів в сумі 185 481,42 грн. з 21.06.2016 року по 15.09.2016 року та 10 765, 84 грн. з 21.06.2016 року по 20.12.2016 року.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з цим рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк Михайлівський", визначені ст.37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ОСОБА_3 на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 13.06.2016 року №991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12 липня 2016 року №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

З матеріалів справи видно, що на час запровадження у банку тимчасової адміністрації кошти позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" обліковувались виключно на поточних (2620), а не депозитних (2630, 2635) рахунках. Факт перебування коштів позивача на рахунках 2620, суми зобов'язань відповідача щодо виплати відшкодування за ними та терміни його фактичного виконання сторонами визнаються. Згідно з ч.3 ст.72 обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Виплата відшкодування коштів здійснюється відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме - Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про менш ніж 500000 рахунків.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених ч.4 цієї статті.

Рахуючи з дня, наступного з дати запровадження тимчасової адміністрації (23.05.2016 року), та беручи до уваги, що понеділок 20.06.2016 року був вихідним днем, 20-м робочим днем з дня початку процедури виведення Фондом ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку, є 21.06.2016 року. За таких умов та в силу положень ч.1 ст.28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", днем початку виплати позивачу відшкодування коштів є 21.06.2016 року. Проте, всупереч наведеному, в цей день виплати відшкодування Фондом розпочаті не були.

З матеріалів справи встановлено, що 14.07.2016 року на офіційному веб-сайті Фонду оприлюднено прес-реліз, у якому повідомлено, що Фонд розпочинає виплати відшкодування вкладів вкладникам ПАТ "Банк Михайлівський" з 15.07.2016 року. Проте, банком-агентом Фонду ПАТ "Кредобанк", у дати початку виплат 15.07.2016 року та доповнення реєстру виплат 26.07.2016 року, визначені Фондом згідно з офіційно оприлюдненою на веб-сайті Фонду інформацією, у виплаті гарантованих сум позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що його не було включено до переліку (реєстру) вкладників, яким такі виплати відшкодування банком-агентом має бути здійснене.

Відповідно до п. 17 ч.1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа призначається виконавчою дирекцією з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (ч.8 ст. 35 Закону).

З вищевказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що уповноважена особа є працівником Фонду і є особою йому підзвітною, а Фонд несе обов'язок контролю за діями свого працівника, уповноваженого ним, та несе відповідальність за наслідками його дій або бездіяльності.

Саме на Фонд в силу ч.1 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" покладається завдання забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Власне на виконання цього завдання Фонд і наділений правом делегування повноважень уповноваженим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

04.08.2016 року ОСОБА_1 направлено запит щодо підстав відмови у належній виплаті відшкодування, листом ПАТ "Банк Михайлівський", який перебуває під управлінням Фонду, надіслано відповідь №ЗГ-ЕП(К)3479 від 25.07.2016 року, згідно якої "…в межах повноважень, встановлених Порядком виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року за № 863/28993, виплати коштів за Вашими рахунками…тимчасово обмежені на строк до шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку".

Суд апеляційної інстанції з приводу вказаної вище відповіді №ЗГ-ЕП(К)3479 від 25.07.2016 року погоджується з судом першої інстанції, що перевірка правочинів на нікчемність не має обов'язковим наслідком затримку виплат вкладникам гарантованого відшкодування за їх вкладами і протилежне відповідачем жодним чином не доведено. Так само, покликання відповідача у своїх запереченнях на п.3 ч.2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з яким Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій, не є виправданням затримки виплати вкладникам гарантовано відшкодування на власний розсуд, оскільки причинно-наслідковий зв'язок між операційною діяльністю банку з одного боку, та діями Фонду з виплати гарантованого відшкодування з іншого боку - відсутній.

Посилання апелянта на Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року за № 863/28993 не береться до уваги, адже як зазначив суд першої інстанції, вказаний вище Порядок набрав чинності пізніше, після виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що положень Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26.05.2016 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року за № 863/28993 (далі Порядок) суперечать вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ наведеного Порядку перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців. Водночас в силу ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Тобто, Порядок, розширив повноваження Фонду щодо перевірки правочинів на предмет нікчемності на період процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з офіційним роз'ясненням, наданим в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що затримка відповідачем гарантованих виплат та спричинення цим несприятливих наслідків для вкладників суперечить меті Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який встановлює повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема, захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі №813/868/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: І.В. Глушко

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали складений 03 жовтня 2017 року.