Справа № 806/562/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"02" жовтня 2017 р. Справа № 806/562/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Кошиль О.Ю.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" березня 2017 р. у справі за позовом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 23.11.2016 ВП №39507399 ,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 23.11.2016 ВП №39507399.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.11.2016 ВП №39507399 про накладення штрафу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оскаржив його до апеляційного суду. В апеляційній скарзі покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2012 року в справі №0670/4692/12 поновлено ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області з 15 березня 2010 року.

На виконання зазначеної постанови Житомирським окружним адміністративним судом 05 листопада 2012 року видано виконавчий лист №0670/4692/12, за яким 27 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 39507399 про примусове виконання виконавчого листа №0670/4692/12. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику для негайного виконання та стягувачу для відома.

28 березня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" в звязку з виданням наказу Державним агентством земельних ресурсів України від 13.03.2014 № 74-кт/а "Про поновлення на посаді ОСОБА_3П.". Однак, зазначену постанову визнано протиправною та скасовано на підставі постанови Житомирського окружного адміністративного суду в справі №806/4045/14 від 25.02.2015 року.

Постановою від 06.07.2015 скасовано процесуальний документ "Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 39507399 від 28.03.2014", копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження до відома.

19.04.2016 року державним виконавцем направлено подання про заміну сторони виконавчого провадження та встановлення способу виконання рішення суду від 05.11.2012 № 0670/4692/12.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 №0670/4692/12 замінено сторону виконавчого провадження по виконавчому листу № 0670/4692/12 від 05.11.2012 року про поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника Державної інспекції з контролю чи використанням і охороною земель у Житомирській області з 15 березня 2010 року з Державного агентства земельних ресурсів України його правонаступником Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби 24 жовтня 2016 року направлено вимогу державного виконавця ВП №395507399/15 до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, якою відповідача зобов'язано негайно виконати виконавчий лист Житомирського окружного адміністративного суду від 05.11.2012 №0670/4692/12 про поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області з 15 березня 2010 року (а.с.10-12).

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру 09 листопада 2016 року листом №5-28-0.17-17622/2-16 повідомила відповідача про те, що немає можливості виконати рішення суду, оскільки структурою та штатним розписом Держгеокадастру рівнозначна посада першого заступника начальника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області не передбачена (а.с.17-18).

За невиконання рішення суду у справі №0670/4692/12, відповідачем винесено постанову про накладення штрафу від 23 листопада 2016 року ВП № 39507399, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн. (а.с.14-16).

Суд першої інстанції, перевіряючи спірну постанову на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що її прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб і підлягає виконанню на всій території України

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону, чинного на час винесення спірної постанови) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

В силу п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Статтею 65 Закону № 1404-VIII визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 75 Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що в разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Виходячи з приписів зазначеної правової норми, законодавцем чітко визначено умови з яких передбачено накладення штрафу, а саме, в разі невиконання судового рішення без поважних причин.

Суд першої інстанції вважаючи, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не виконала судове рішення з поважних причин, оскільки 09 листопада 2016 року, після одержання вимоги державного виконавця, листом №5-28-0.17-17622/2-16 повідомила відповідача про те, що відсутня можливість виконати рішення суду, оскільки структурою та штатним розписом Держгеокадастру рівнозначна посада першого заступника начальника Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області не передбачена, та на підставі ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" просила державного виконавця звернутися до суду з заявою про відстрочку виконання рішення та в порядку п.1 ч.1 ст.38 Закону України "Про виконавче провадження" зупинити виконавче провадження № 39507399/15.

Однак колегія суддів вважає такий висновок хибним,з огляду на наступне.

Судом першої інстанції не було враховано, що на час повідомлення позивачем відповідача листом №5-28-0.17-17622/2-16 в листопаді 2016 року діяла редакція від 02.06.2016 №1404-VIII, якою передбачено поважність причин що перешкоджають проведенню виконавчих дій.

Статтею 32 "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

При цьому, обставинами, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, тобто пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного проведення виконавчих дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень суду та застосування практики Європейського суду з прав людини" вказано, що рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерело права.

При цьому Рішенням від 19.03.1997 по справі "Горнсбі проти Греції" (п. 40) Європейський Суд вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У рішенні від 15.03.2001 у справі "Піалопулос та інші проти Греції" Європейський Суд також зазначив, що якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

У рішенні від 07.05.2002 по справі "Бурдов проти Росії" Європейський Суд зауважив, що виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у статті 6 Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що судове рішення про поновлення ОСОБА_3 на посаді відповідно до виконавчого листа № 0670/4692/12 підлягало негайному виконанню боржником в силу приписів ч. 7 ст. 235 КЗпП України та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України.

Позивач покликається на підставу не виконання судового рішення, на відсутність рівнозначної посади першого заступника начальника управління, оскільки ОСОБА_3 пропонувались інші посади, проте останній від них відмовився.

Однак зазначені обставини, на думку колегії суддів, не є такими, що перешкоджали виконанню позивачем судового рішення, що й призвело прийняттю оскаржуваної постанови.

Загалом відповідно до рішення суду боржника не було зобов'язано пропонувати стягувачу будь-які рівнозначні посади. У рішенні суду чітко зазначено про його обов'язок поновити стягувача на конкретній посаді. Це не виключає можливості введення в штатну структуру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру чи іншого територіального органу, який є правонаступником Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Житомирській області, посади, на якій слід поновити стягувача, визначення йому відповідних посадових обов'язків.

Боржник не був позбавлений можливості внесення змін до структури та штатного розпису, а навпаки мав відповідні повноваження.

Незважаючи на це він не виконує судове рішення ще з 2010 року, а тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення штрафу.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" березня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "05" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру вул.Народного Ополчення,3,м.Київ,03151

3- відповідачу/відповідачам: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вул. Городецького, 13,м.Київ,01001

- ,