Справа № 816/1423/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/1423/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремойл-Синтез" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кремойл-Синтез" (надалі - позивач, ТОВ "Кремойл-Синтез") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2017 №, на підставі якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств загалом у розмірі 787667,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що твердження контролюючого органу про ведення ТОВ "Кремойл-Синтез" збиткової господарської діяльності без наміру отримання економічного ефекту, з метою зменшення доходів та, як наслідок, ухилення від сплати податку на прибуток упродовж 2013-2014 років не відповідають дійсності. Звертав увагу на те, що окремі господарські операції у спірний період дійсно були збитковими, однак дані обставини пов'язані із загальною економічною ситуацією у країні, а також із специфікою основного господарського виду діяльності підприємства - виробництво продуктів нафтоперероблення.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, встановлені плановою виїзною документальною перевіркою ТОВ "Кремойл-Синтез" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, відображені у акті перевірки від 05.09.2016 №377/16-31-01-09/37895857.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Кремойл-Синтез" у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, .

Позивач з 26.04.2012 перебуває на обліку платників податків в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на прибуток приватних підприємств на загальних підставах.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 є виробництво продуктів нафтоперероблення (19.20).

Фахівцями Головного управління ДФС у Полтавській області та Кременчуцької ОДПІ у період з 15.08.2016 по 29.08.2016 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Кремойл-Синтез" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 05.09.2016 №377/16-31-01-09/37895857 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків, окрім іншого, вимог підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, наслідком чого визначено заниження ТОВ "Кремойл-Синтез" зобовязання зі сплати податку на прибуток загалом в розмірі 838130,00 грн, у т.ч.: за 2013 рік - 528881,00 грн, за 2014 рік - 101253,00 грн, за 2015 рік - 207996,00 грн /т. 1, а.с. 13-81/.

На підставі згаданого вище Акта перевірки відповідач 17.10.2016 сформував податкове повідомлення-рішення №, яким збільшив суму грошового зобов'язання позивача зі сплати податку на прибуток у загальному розмірі 1047662,50 грн.

Дане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив до ДФС України, рішенням якої від 30.12.2016 №28670/6/99-99-11-01-01-25 скаргу платника податків задоволено частково, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС від 17.10.2016 № скасовано в частині донарахування податку на прибуток за 2015 рік у розмірі 207996,00 та штрафні (фінансові) санкції щодо господарських правовідносин з ТОВ "АРС-Південь" /т. 1, а.с. 101-105/.

З урахуванням наведеного, контролюючим органом 17.07.2017 сформовано нове податкове повідомлення-рішення №, на підставі якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств загалом у розмірі 787667,00 грн, з них: 630134,00 грн - за основним платежем, 157533,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями /т. 1, а.с. 107/.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області, позивач оскаржив його до суду.

В основу спірного рішення контролюючим органом покладені дані Акта перевірки про те, що відповідно до даних податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік прослідковується збиток при дослідженні питомої ваги доходів та витрат підприємства, а саме - дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) у звітному (податковому) періоді становить 19966279,00 грн, а собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) - 23085391,00 грн /т. 1, а.с. 134/.

При цьому доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування складаються з кредитових оборотів по бухгалтерських рахунках 701, 702, 703, 712, 717, 732. Зокрема, дані рахунку 717 "Дохід від списання кредиторської заборгованості" за 2013 рік становлять 7682932,00 грн, тобто, 27 % від доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, а дані всіх інших основних рахунків - 20772118,00 грн, що становить 73% від оподатковуваного доходу.

У свою чергу витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування становлять 2524172,00 грн, з них 23085391,00 грн - собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), що становить 91,4% від оподатковуваних витрат.

З урахуванням наведеного, податкові ревізори дійшли висновку про те, що діяльність ТОВ "Кремойл-Синтез" упродовж 2013 року була збитковою.

Крім того, у ході перевірки встановлено, що упродовж 2014 року позивач передавав майно в оренду третім особам, а відповідно до головної книги та оборотно-сальдових відомостей по рахунках 10, 13, 15, 28, 23, 26, 90, 79 податковими ревізорами встановлено, що знос основних засобів за 2014 рік перевищує суму одержаного доходу від передачі майна в оренду на 3200,00 грн.

З цих підстав, контролюючий орган дійшов висновку про безпідставне віднесення до складу витрат, що враховується при визначенні обєкта оподаткування, суми у загальному розмірі 3346102,00 грн (у т.ч., за 2013 рік - 2783584,00 грн, за 2014 рік - 562518,00 грн), що призвело до заниження позивачем податкового зобов'язання зі сплати податку на прибуток за спірний період на 630134,00 грн.

Оцінюючи наведені твердження контролюючого органу та досліджуючи фактичні обставини справи в їх сукупності, суд виходить з такого.

Згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин). витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За змістом пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, як визначено у підпункті 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Так само, пунктом 135.2 статті 135 Податкового кодексу України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

А відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, з метою визначення обєкта оподаткування податком на прибуток приватних підприємств платник податку зобов'язаний вести облік доходів та витрат, які визначаються виключно на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів і здійснення витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

А тому, виключно за результатом аналізу документального оформлення платником податків доходів і витрат можливо зробити висновок про правомірність визначення платником податку обєкта оподаткування.

Разом з цим, як встановлено судом та підтверджено представником відповідача у ході судового розгляду справи, під час податкової перевірки ТОВ "Кремойл-Синтез" ревізори не перевіряли факт підтвердження доходів і витрат позивача за спірний період первинними документами, не досліджували конкретні господарські операції та правильність їх відображення у бухгалтерському і податковому обліку.

Натомість, податкові-ревізори обмежились дослідженням податкової звітності ТОВ "Кремойл-Синтез" за спірний період, а визначення фінансового результату господарської діяльності платника податку здійснили виходячи з різниці між вартістю реалізації товарів (робіт, послуг) і сумою витрат, що врахована позивачем у складі собівартості виготовлених та реалізованих товарів (робіт, послуг).

Отже, донарахування позивачу грошового зобов'язання за спірний період контролюючий орган здійснив арифметично, без перевірки повноти і правильності відображення господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліку, виходячи виключно з твердження про здійснення платником окремих збиткових господарських операцій.

Однак, суд не погоджується з відповідними висновками контролюючого органу, з огляду на таке.

Суд зауважує, що згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Водночас, як визначено статтею 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Наведені норми права дають підстави вважати, що у зв'язку з веденням господарської діяльності платником податку здійснюються операції, кінцевим результатом яких є отримання прибутку, але здійснюються вони на його власний ризик.

Таким чином, при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 у справі №817/2197/13-а, що враховується судом з огляду на приписи частини другої статті 161, частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 05.10.2017 директор ТОВ "Кремойл-Синтез" пояснив, що основним видом діяльності підприємства є виробництво продуктів нафтоперероблення, а не їх реалізація. У спірний період підприємство виробляло продукцію на давальницьких умовах з сировини замовників, а відповідні договори укладались заздалегідь (в окремих випадках за рік до фактичного виготовлення продукції), однак з обумовленою договірними сторонами ціною послуг позивача з виробництва продукції, у зв'язку з чим має місце зміна собівартості виробленої продукції. Специфікою ведення господарської діяльності, за твердженням директора підприємства, є також сезонний характер попиту на готову продукцію, у зв'язку з чим доходи та витрати від ведення господарської діяльності не є стабільними. З 27.11.2013 підприємство діяльності з виробництва продуктів нафтопереробки не здійснює, а виробничі потужності передані у оренду третім особам.

Суд враховує, що об'єкт оподаткування податком на прибуток у ТОВ "Кремойл-Синтез" за 2013 та 2014 роки має позитивне значення, за 2013 рік позивач сплатив податок на прибуток у розмірі 8636,00 грн, а за 2014 рік - 661772,00 грн /т. 1, а.с. 157, 169/. При цьому, загалом за 2013 рік позивачем сплачено до бюджетів податків на суму 1849004,63 грн, а за 2014 рік - 1043032,22 грн.

Зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що господарська діяльність позивача упродовж 2013, 2014 років була прибутковою, а відтак твердження контролюючого органу про ведення позивачем виключно збиткової господарської операції є безпідставними.

Відповідачем у ході судового розгляду належним чином не обґрунтовано та не підтверджено достатніми доказами наявність у позивача умислу на ведення збиткової господарської діяльності з метою заниження обєкта оподаткування податком на прибуток.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що висновок фіскального органу про порушення позивачем вимог підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

Окремо суд звертає увагу на процедурні питання щодо формування спірного податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено судом вище, спірне податкове повідомлення-рішення контролюючим органом сформовано у зв'язку із частковим задоволенням скарги платника податку на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС від 17.10.2016 № /т. 1, а.с. 101-105/.

Так, відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

При цьому, пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

У свою чергу, як визначено пунктом 5 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації підрозділів правової роботи щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені за порушення норм іншого законодавства.

А відповідно до пункту 7 названого Порядку, податкові повідомлення-рішення згідно з пунктами 4 - 6 цього розділу складаються контролюючим органом, який склав попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким контролюючим органом рішення за результатами адміністративного, судового оскарження або іншого рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення. При цьому у разі отримання вищезазначених рішень структурним підрозділом, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу, або відповідальною особою, визначеною керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечується надання такого рішення структурному підрозділу, яким складалось попереднє податкове повідомлення-рішення, протягом 1 робочого дня, що настає за днем його отримання.

Судом встановлено, що рішення ДФС України від 30.12.2016 №28670/6/99-99-11-01-01-25 надійшло до Головного управління ДФС у Полтавській області 03.01.2017 за вх. №6/8 /т. 2, а.с. 60/. Разом з цим, нове податкове повідомлення-рішення контролюючим органом сформоване лише 17.07.2017.

Доводи представника відповідача про те, що складення нового податкового повідомлення-рішення можливе лише після внесення до АІС "Скарга" ІС "Податковий блок" дати вручення платнику податків рішення контролюючого органу про результати розгляду скарги не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. До того ж, як встановлено судом, рішення ДФС України від 30.12.2016 №28670/6/99-99-11-01-01-25 позивач одержав 11.01.2017 /т. 1, а.с. 101/.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що спірне рішення прийняте з порушенням термінів його складення, визначених Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

В силу положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

Однак, відповідачем суду таких доказів не надано. Разом з тим, у ході судового розгляду справи позивачем спростовані доводи контролюючого органу про безпідставне ведення ТОВ "Кремойл-Синтез" збиткової господарської діяльності у спірний період з метою зменшення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ТОВ "Кремойл-Синтез" повністю.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремойл-Синтез" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 17 липня 2017 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремойл-Синтез" () судові витрати у розмірі 11815,00 грн (одинадцять тисяч вісімсот п'ятнадцять гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2017 року.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба