Справа № 826/12938/17
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіо-Авто"

до

Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення,

про

визнання протиправним та скасування рішення від 05.10.2017 №1866

ВСТАНОВИВ:

До адміністративного позову ТОВ "Радіо-Авто" додано клопотання про забезпечення адміністративного позову. В клопотанні позивач просить:

– заборонити Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення оголошення та проведення конкурсу на частоту, якою користується Позивач, а саме: (м.Херсон на частоті 105,6 МГц.);

заборонити Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення звертатися до операторів телекомунікацій із заявою про відключення передавачів;

заборонити Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення здійснювати оприлюднення оскаржуваного Рішення.

В обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову позивачем зазначається про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення з явним порушенням Закону України "Про телебачення та радіомовлення", оскільки останнє ґрунтується на припущеннях та не відповідає принципу законності, об'єктивності, обґрунтованості.

Так, за твердженням позивача, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення за наслідками питання про продовження строку дії ліцензії на мовлення повинна була надіслати запит або повернути документи без розгляду, позаяк відповідно до частини п’ятої статті 24 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" для забезпечення дотримання визначених законодавством антимонопольних обмежень та обмежень стосовно частки іноземних власників у статутному капіталі телерадіоорганізації Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення має право додатково запитати і отримати від телерадіокомпанії необхідні для з’ясування цього питання документи, а за змістом статті 24 цього Закону в разі неподання повного пакета документів повинно ухвалюватись рішення про повернення документів без розгляду.

Також, на думку заявника, оскаржуване рішення, в якому підставою відмови в продовженні строку дії ліцензії на мовлення зазначено частину шосту статті 12 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", не відповідає вимогам частини сьомої статті 33 вказаного Закону, де передбачено перелік умов відмови в продовженні строку дії ліцензії на мовлення, однак зазначена в оскаржуваному рішенні вимога в цьому переліку відсутня.

У клопотанні про забезпечення адміністративного позову зазначається про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ "Радіо-Авто" до ухвалення рішення, оскільки: позивач позбавляється реальної можливості здійснювати мовлення в регіонах (м.Херсон на частоті 105,6 МГц.); основним видом діяльності є радіомовлення; основним доходом є надходження за надання рекламних послуг; вартість рекламних послуг напряму залежить від території розповсюдження та рейтингу радіостанції; внаслідок прийняття оскаржуваного рішення унеможливлено здійснення мовлення, чим фактично зірвано існуючі контракти з рекламними агентствами про надання рекламних послуг; зрив контрактів обумовив відмову рекламних агентств співпрацювати з позивачем в майбутньому, що може спричинити значні збитки.

В клопотанні також зазначається про тривалість судового розгляду, що призведе до припинення існування радіостанції, внаслідок чого більшість працівників (на радіостанції працює шість осіб) втратять роботу, розпадеться творчий налагоджений колектив, який формувався роками, що заподіє шкоду не лише ТОВ "Радіо-Авто" а в цілому суспільним інтересам, які полягають у зростаючому запиті громадян до якісного ефірного контенту.

Позивач обґрунтовує своє клопотання рішенням Європейського суду з прав у справі "Тре Тракторер проти Швеції", від 07.07.1989, в якому Європейський суд з прав людини визнав, що ліцензія є майном в сенсі статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки має економічну цінність від якої залежить робота суб'єкта підприємництва та рівень його прибутку.

Крім наведених мотивів, позивач зазначає про можливість в майбутньому відповідно до статті 25 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" оголошення конкурсу на отримання частоти, якою мало би користуватися ТОВ "Радіо-Авто".

До судового засідання прибули представники сторін. Представники позивача клопотання підтримали, особливо наголосили на необхідності забезпечення адміністративного позову в частині заборони відповідачу вчиняти дії.

Представники відповідача проти задоволення клопотання заперечили, зазначивши, що підставою для відмови в задоволенні заяви про продовження строку дії ліцензії на мовлення слугували частини третя та четверта статті 12 Закону України "Про телебачення та радіомовлення" щодо неоприлюденння на офіційному веб-сайті юридичної особи структури власності та подання документів, які свідчать про непрозорість структури власності (наявність власників, які зареєстровані в офшорних зонах Беліз (Центральна Америка) та Британські Вергінські острови, що є в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №143-р "Про перелік офшорних зон").

Вирішуючи клопотання ТОВ "Радіо-Авто" про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

На думку суду, наведені позивачем підстави для забезпечення адміністративного позову, які стосуються прийняття відповідачем оскаржуваного рішення з явним порушенням Закону України "Про телебачення і радіомовлення", підлягають встановленню під час судового розгляду справи.

Позивач вказує про наявність підстав для обов’язкового повернення відповідачем заяви на продовження строку дії ліцензії на мовлення та документів без розгляду або здійснення запиту про надання таких документів. Однак у заяві про забезпечення адміністративного позову не зазначаються докази, які б підтверджували вказані обставини. В позовній заяві йдеться про надання повного пакету документів, у тому числі щодо прозорості структури власності, що не було враховано Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення. На думку суду, такі аргументи не можуть свідчити про очевидну протиправність оскаржуваного рішення, що могло б слугувати підставою для забезпечення позову. Зі змісту частини п’ятої статті 24 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" вбачається, що рішення про витребування додаткових документів для забезпечення дотримання визначених законодавством антимонопольних обмежень та обмежень стосовно частки іноземних власників у статутному капіталі телерадіоорганізації відноситься до дискреційних повноважень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення. Тому, з урахуванням наведеного обґрунтування про необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, питання щодо добросовісності дій відповідача під час прийняття рішення не витребовувати документи підлягає з’ясування під час судового розгляду справи. Це також повною мірою стосується підстав для повернення заяви на продовження строку дії ліцензії на мовлення без розгляду.

Отже, доводи позивача в клопотанні про забезпечення адміністративного позову щодо очевидності протиправності оскаржуваного рішення не є однозначними, переконливими для цілей забезпечення адміністративного позову. За висновком суду, питання стосовно чи є засновники (співзасновники), власники (співвласники) нерезидентом (нерезидентами), що зареєстровані в одній з офшорних зон телерадіоорганізації та відповідне тлумачення Закону України "Про телебачення і радіомовлення" в цій частині з урахуванням доданої до адміністративного позову структури позивачем повинно здійснюватись під час судового розгляду справи. Слід взяти до уваги й доводи позивача в позовній заяві, в якій обґрунтовується відповідність структури законодавчим вимогам, що також необхідно з’ясовувати під час судового розгляду справи.

Щодо можливості завдання шкоди, то в даному випадку суд не вбачає достатніх підстав для забезпечення позову в зв’язку з можливими завданням шкоди у зв’язку з ухваленням оскаржуваного рішення. Хоча суд й не відкидає, поза розумним сумнівом, здійснення господарської діяльності позивачем в межах, які зазначенні в клопотанні (ефірна діяльність, контракти на рекламу, тощо), суд вважає, що наведені доводи не підтверджуються відповідними доказами, що також не дає можливості суду дійти висновку про очевидність небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача. Також суд бере до уваги, що на час розгляду клопотання жодних конкурсів щодо відповідних частот Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення не оголошувалось.

Також суд зазначає, що за змістом статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод право мирного володіння майном, обов’язок Держави діяти в передбачений цією статтею спосіб жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. На думку суду, лише факт непродовження строку дії ліцензії на мовлення не може свідчити про необґрунтованість втручання в права позивача та не може, за встановлених та проаналізованих судом вище обставин, слугувати підставою для забезпечення позову в даній адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання від 09 жовтня 2017 року №09-10/17/1 про забезпечення адміністративного позову, відповідно в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 117-118, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, –

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Радіо-Авто" в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.А. Донець