Справа № 825/1597/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 жовтня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1597/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В. перевіривши матеріали адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська транспортно-машинобудівельна група" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та просить визнати протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення відповідача від 13.06.2017: № , № та № .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 106 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

В силу ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, за практикою Європейського суду з прав людини, вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яка впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, безпосереднім наслідком якої є зміна складу майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група», є майновою

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VІ).

Відповідно статті 1 Закону №3674-VІ судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, частиною 2 статті 4 Закону №3674-VІ встановлено, що за подання юридичною особою адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600,00 грн.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група» за подання до суду адміністративного позову, який містить вимоги майнового характеру, повинно сплатити судовий збір у розмірі 433581,79 грн.

Поряд з цим, у ході ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами судом виявлено, що до позовної заяви позивачем не додано оригіналу документу про сплату судового збору у відповідному розмірі.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

Однак, при надходженні до суду адміністративного позову встановлено відсутність його копії та копій всіх документів для відповідача.

При цьому, одночасно з поданням позовної заяви, позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення у даній справі.

Вищевказане клопотання обґрунтоване тим, що, на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група» до суду, загальний залишок грошових коштів товариства на поточних рахунках становить 844,28 грн. У зв'язку, з чим просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у даній справі.

Вирішуючи вказане клопотання по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом №3674-VІ.

У свою чергу, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що вказана позовна заява належить до об'єктів справляння судового збору відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 Закону № 3674-VI, а особа, яка звернулася з нею до суду, не належить до суб'єктів, яким згідно з нормами статті 5 Закону № 3674-VI встановлені пільги щодо його сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічні норми містяться і у частині 1 статті 88 КАС України.

Тобто, положення наведених правових норм покликані забезпечити безперешкодний доступ особи до правосуддя незважаючи на її майновий стан, а також гарантувати право на судовий захист усіх осіб, які такого потребують, але через певні фінансові (матеріальні) фактори, складнощі постійного або тимчасового характеру, не можуть оплатити судові витрати повністю або частково у строк та в обсязі, встановлені чинним законодавством України.

Разом з тим, вищевказані правові норми Закону № 3674-VI та КАС України не мають безумовного, абсолютного характеру і встановлюють певні умови, за наявності яких особа, яка звертається до суду з відповідною заявою чи скаргою, може скористатись пільгами, встановленими цими статтями щодо сплати судового збору.

Також, особі, яка звертається з клопотанням в порядку вищевказаних правових норм Закону № 3674-VI і КАС України, необхідно врахувати і те, що воно має бути вмотивованим, а наведені в ньому доводи - підтверджені відповідними доказами.

Так, позивач у клопотанні про відстрочення від сплати судового збору зазначає, що, на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група» до суду, загальний залишок грошових коштів товариства на поточних рахунках у ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Укрексімбанк» становить 844,28 грн., що підтверджується, доданими позивачем до вищевказаної заяви, копіями довідок зазначених вище банківських установ.

Разом з тим, вищевказані довідки з банківських установ - ПАТ «СБЕРБАНК», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «Укрексімбанк» жодним чином не підтверджують факт відсутності у позивача коштів на рахунках у інших банківських установах.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведене зумовлює висновок про відсутність, передбачених частиною 1 статті 8 Закону № 3674-VI та частиною 1 статті 88 КАС України, підстав для відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення у даній справі.

Згідно із частиною 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група» має бути залишена без руху та позивачу встановлено п'ятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали суду, для усунення вказаного недоліку, шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у належному розмірі, копії адміністративного позову та додатків до нього, для відповідача.

Керуючись статтями 106,108,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група» - відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська транспортно-машинобудівельна група» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Встановити позивачу п'ятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліків поданої позовної заяви. Роз'яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків, у встановлений судом строк, відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Бородавкіна