Справа № 815/2919/17
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Одеса Справа № 815/2919/17

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іванова Е.А., суддів Потоцької Н.В., Харченко Ю.В.

за участю: секретаря Сакара М.М.

представника позивача ОСОБА_1. відповідача Кучеренко Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека, відповідач) в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу ВН 0150776 від 17 січня 2017 року, ВН 0150777 від 17 січня 2017, ВН 0151069 від 24 січня 2017 року, ВН 0151070 від 24 січня 2017 року, ВН 0151071 від 24 січня 2017 року, ВН 0151072 від 24 січня 2017 року які винесені та підписані заступником начальника управління Укртрансбезпеки в Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення вимог п. 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2016 року №1567 (далі - Порядок №1567) відповідачем не повідомлено Позивача про час і місце розгляду справи про порушення під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. Посадовими особами відповідача не встановлені всі обставини, які мають істотне значення по справам. До позивача не може бути заснований адміністративно-господарський штраф, оскільки він не є автомобільним перевізником. Відповідачем застосовано з порушеннями ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-111, відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються певні адміністративно-господарські штрафи. Таким чином положення статті 60 вказаного Закону застосовується виключно до автомобільних перевізників й не можуть бути застосовані до власників транспортних засобів, які не є автомобільними перевізниками.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судовому засіданні позов не визнав та надав до суду заперечення у письмовому вигляді, які мотивовані тим, що інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки при перевірці виконання вантажних перевезень вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» з боку організатора перевезень та власника транспортних засобів - позивача 10.12.16р., та 25.12.16р. було виявлено порушення, у зв'язку з чим були складені відповідні Акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом відповідно №№06538; 006686. На підставі вищезазначених актів, 17.01.2017р. та 24.01.17р. Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області за місцем знаходження (реєстрації) позивача було винесено оскаржувані позивачем адміністративно - господарські штрафи за відповідними постановами. У відповідності з Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, і затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. № 1567, перед застосуванням вищезазначених стягнень, позивач викликався на розгляд справи листами копії яких в матеріалах справи в наявності. Проте, на розгляд справи позивач не з'явився. Після прийняття оскаржуваних постанов, їх копії в день прийняття були направлені з супровідним листом поштовими відправленнями з повідомленням про вручення відповідачеві. Зазначені матеріали позивачем не були отримані та повернуті відповідачу за спливом терміну зберігання на пошті. Позивач є власником транспортних засобів, на підставі чого Інспекторами були складені вищезазначені Акти перевірки та при розгляді справи 13.12.2016р. застосовані стягнення на підставі абз. 3 частини 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Володіння позивачем вантажними транспортними засобами, відомості про які внесені в акти перевірки, підтверджується технічними паспортами на ці транспортні засоби, що позначено інспекторами Укртрансбезпеки у відповідних графах актів перевірки. Відомостей відносно того що позивач не є перевізников, а тільки власником транспортного засобу не надходили до відповідача як під час перевірки так і на і час розгляду справи, де приймалося рішення про прийняття оскаржуємих постанов. Згідно п. 6.3. Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів , оформлення і видачі реєстраційних документів , номерних знаків до них» від 11.08.2010 №379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 р. за № 123/18861, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам ), то ім за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень ), працівниками Центру оформлюється і видається тимчасово реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 02. 2015 № 103 (далі - Положення).

Відповідно до Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Судом встановлено, що інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 10.12.2016р. при перевірці виконання вантажних перевезень вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» з боку організатора перевезень та власника транспортних засобів - позивача (DAF 95XF, реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп ЕХО, модель 99983, реєстраційний номер НОМЕР_2), та 25.12.16р. (DAF, реєстраційний номер НОМЕР_3, причіп, реєстраційний номер НОМЕР_4) було виявлено порушення, у зв'язку з чим були складені відповідні Акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом відповідно№№006538, 006686.

Так судом встановлено, що актом №006538 встановлено наступні порушення: п. 22.5 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306; ст. ст. 48, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001 року.

Актом №006686 встановлені аналогічні порушення позивачем законодавства України.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, серед іншого за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що фахівцями Управління Укртрансінспекції у Одеській області при перевірці виконання вантажних перевезень вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» з боку організатора перевезень та власника транспортних засобів - позивача (DAF 95XF, реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп ЕХО, модель 99983, реєстраційний номер НОМЕР_2, причіп ЕХО, модель 99983, реєстраційний номер НОМЕР_2, DAF, реєстраційний номер НОМЕР_3, причіп, реєстраційний номер НОМЕР_4) було виявлено порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт".

При цьому, будь-яких доказів які б спростовували вказані порушення, позивачем суду не надано.

Щодо посилань позивача, на відсутність з його боку порушень, оскільки він передав вказані автомобілі у користування іншім особам, то суд зазначає наступне.

Відповідно п. 6.3. Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків до них» від 11.08.2010 №379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 р. за № 123/18861, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам ), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформлюється і видається тимчасово реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Позивачем не надано до суду доказів оформлення вказаних свідоцтв на третіх осіб.

Надані суду копії договорів оренди транспортних засобів суд не приймає до уваги, так як, водії під час перевірки не повідомляли, що перевізником є інша особа ніж власник транспортних засобів, та тимчасовий реєстраційний талон не оформлювався на іншу особу, а тому суд розцінює даний доказ як складений з метою ухилення від відповідальності.

Щодо посилань позивача на те, що відповідач не повідомляв його про розгляд справи про порушення вимог закону України «Про автомобільний транспорт», то суд зазначає наступне.

Судом встановлено. що у відповідності з Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, і затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. № 1567, перед застосуванням вищезазначених стягнень, позивач викликався на розгляд справи листами копії яких в матеріалах справи в наявності (а.с. 75, 86).

Проте, на розгляд справи позивач не з'явився. Після прийняття оскаржуваних постанов, їх копії в день прийняття були направлені з супровідним листом поштовими відправленнями з повідомленням про вручення відповідачеві. Зазначені матеріали позивачем не були отримані та повернуті відповідачу за спливом терміну зберігання на пошті (а.с. 76, 79-80, 91-93).

Крім того представник відповідача в судовому засіданні визнав, що одна з оскаржуваних позивачем постанов була винесена помилково, а саме від 24.01.2017 року №ВН0151072.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт», та з урахуванням того, що постанова 24.01.2017 року №ВН0151072 була винесена помилково, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.

Скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.01.2017р. №ВН0151072.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (код 39816845) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (код НОМЕР_5) суму сплаченого судового збору в розмірі 1600грн. (номер квитанції 786705094.1 від 16.06.2017р.)

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254 КАС України.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Е.А.Іванов

Суддя Н.В.Потоцька

Суддя Ю.В.Харченко