Справа № 808/2904/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2904/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

з питань сплати судового збору

02 жовтня 2017 року

Справа № 808/2904/17

м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Татаринов Д.В., розглянувши у м. Запоріжжі матеріали подання Головного управління ДФС у Запорізькій області до Приватного підприємства «Шанхайт» про стягнення коштів за податковим боргом

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2017 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі – суд) надійшло подання від Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до Приватного підприємства «Шанхайт» (далі – відповідач) про стягнення коштів за податковим боргом

Разом з тим, просить суд врахувати скрутне матеріальне становище заявника та відстрочити сплату судового збору відповідно до статті 88 КАС України.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (частина 1 статті 87 КАС України).

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 87 КАС України).

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (частина 1 статті 88 КАС України).

Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (частина 1 стаття 8 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 87-88 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 88 КАС України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до частини 1 статті 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Згідно з частини 2 статті 10 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З урахуванням вимог статті 88 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Без надання документів про рух коштів по всім, без виключення рахункам позивача, кошторису позивача, виписок Головного управління ДФС у Запорізькій області з бюджетного фінансування, суд не має можливості задовольнити вказане клопотання та відстрочити позивачу сплату судового збору.

Керуючись статтями 88, 160, 165 КАС України, суддя –

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Запорізькій області про відстрочення сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений статтями 167, 186, 254 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений статтями 167, 186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов