Справа № 466/1403/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9179/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року по справі №466/1403/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2017 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправними дії ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку йому пенсії; зобов'язати здійснити перерахунок з 01 вересня 2016 року виходячи із розрахунку 70% відповідної суми грошового забезпечення; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу від 5 лютого 2016 року ОСОБА_1 управління Національної поліції у Львівській області №46 о/с, він був звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), з послідуючим нарахуванням йому пенсії за вислугою років.

Згідно свідоцтва про хворобу №8 від 20 січня 2016 року, виданого військово-лікарською комісією Державної установи «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», він визнаний непридатним до військової служби, зі зняттям з військового огляду.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - №2262-XII), особам, звільненим зі служби в поліції на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», нараховується додатково 5 % до пенсійного забезпечення.

Проте, 01 вересня 2016 року Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області здійснило перерахунок його пенсії та виплачує позивачу пенсію без 5% надбавки від грошового забезпечення, яку він отримував у звязку із звільненням через хворобу.

А саме, відповідно до листа Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ ПФУ у Львівській області «Повідомлення про перерахунок пенсії» від 02 вересня 2016 року вих. №3669/03-29, з 01 вересня 2016р. основний розмір його пенсії визначено в розмірі 65% грошового забезпечення.

У вказаному листі зазначено, що у свідоцтві про його хворобу вказано, що він непридатний до військової служби, а потрібно, щоб було вказано, що він непридатний до служби в поліції, як це передбачено п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Для відновлення виплати пенсії у розмірі 70% відповідач запропонував йому, позивачу, привести у відповідність військово-лікарські документи.

При спілкуванні з вказаного приводу з головою військово-лікарської комісії «Територіального медичного обєднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» йому, ОСОБА_2, було повідомлено, що на цей час при винесенні рішення про непридатність до служби (в поліції зокрема), у свідоцтві про хворобу вказується конкретно непридатність до військової служби, на підставі наказу МВС України від 06 лютого 2001 року № 85, який є чинним на цей час.

З огляду на такі факти, просить постановити рішення, яким визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо перерахунку його пенсії та зобовязати відповідача здійснити перерахунок його пенсії з 01 вересня 2016 року з урахуванням 70 % її розміру від відповідних сум грошового забезпечення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року по справі №466/1403/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що військово-медичною комісією не прийнято рішення про непридатність ОСОБА_2 до служби в поліції, а тільки до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Також, вважає, застосування Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України при звільненні позивача є безпідставним, оскільки він звільнений з військової служби в поліції, яка не входить до структури Міністерства внутрішніх справ України.

Просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року по справі №466/1403/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про хворобу № 8 від 20 січня 2016 року військово-лікарська комісія Державної установи «Територіальне медичне обєднання Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області» за розпорядженням заступника начальника відділу УКЗ ГУНП у Львівській області здійснила медичний огляд позивача ОСОБА_2, 1971року народження, капітана поліції, інспектора батальйону ДПС ДАІ ГУНП у Львівській області, який перебував на службі в Збройних Силах з 1989 року по 1991 рік, а в МВС - з 1993 року по теперішній час. За результатами обстеження згідно цього свідоцтва про хворобу позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час на основі ст. 39-б; 49-б; 86-б; 38-в; 60-г гр. ІІ розкладу хвороб і фізичних вад (наказ МВС України від 06.02.2001 р. № 85).

На підставі рапорту позивача та свідоцтва про хворобу №8 від 20 січня 2016 року його було звільнено з 10 лютого 2016 року зі служби в поліції наказом від 5 лютого 2016 року № 46 о/с ГУ НП у Львівській області за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію (через хворобу).

Згідно п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам, які мають право на пенсію за цим Законом та мають вислугу 20 років і більше (п. а ст. 12) - 50 % відповідних сум грошового забезпечення, а звільненим зі служби в поліції на підставі п.2, 3 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 % відповідних сум грошового забезпечення; та додатково за кожний рік вислуги понад 20 років 3% відповідних сум грошового забезпечення.

З урахуванням вислуги 25 років позивач набув право на пенсію в розмірі 70 % від грошового забезпечення: 55% (за вислугу 20 років та у звязку із звільнення через хворобу за ст. п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону) та 15% (за кожен рік вислуги понад 20 років (5 х 3% = 15 %).

У звязку з цим відповідач з 12 лютого 2016 року призначив і нарахував позивачу пенсію за вислугою років в розмірі 70% від грошового забезпечення, вказаний факт був визнаний позивачем і відповідачем в судовому засіданні.

Відповідно до листа Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_1 Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області «Повідомлення про перерахунок пенсії» від 02 вересня 2016 року вих. №3669/03-29, з 01 вересня 2016р. основний розмір пенсії позивача перераховано та визначено в розмірі 65% грошового забезпечення, так як свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України у Львівській області» не містить в собі інформації про непридатність позивача до служби в поліції, тому що в свідоцтві про хворобу зазначено: непридатність до військової служби, і що підстав для виплати 5 % відповідних сум грошового забезпечення немає.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 2, 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 1995 року № 488, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 серпня 1995 р. за N 308/844 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд в органах внутрішніх справ й військах внутрішньої та конвойної охорони МВС України.

В додатку №12 до вищевказаного положення затверджене «свідоцтво про хворобу», в п. 13 додатку міститься графа: «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби».

Пунктом 1.63.5 Порядку №85 визначено, що за результатами медичного огляду ВЛК щодо осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виносить такі постанови: «Придатний до військової служби»; «Придатний до військової служби. Не придатний на посаду» (вказану в направленні відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей); «Обмежено придатний до військової служби»; «Потребує звільнення від виконання службових обов'язків (занять), відпустки за станом здоров'я»; «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку». Даний перелік постанов є вичерпним, а отже винесення будь-якої іншої постанови законодавством не передбачено.

Відповідний Порядок №85 на час призначення позивачу пенсії та на даний час є чинним, з прийняттям Закону № 580-VIII змін не зазнав, що спростовує доводи відповідача про невідповідність виданого позивачу ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Львівській області свідоцтва про хворобу №8 від 20.01.2016р. через відсутність прямих посилань на його непридатність для роботи саме в поліції, оскільки право особи на пенсійне забезпечення не може бути порушено внаслідок не внесення державою змін до підзаконних нормативних актів.

Представлені суду витяги з наказів № 46 о/с та № 91 о/c свідчать, що позивача було звільнено зі служби в поліції саме відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

В даному випадку дійсно існує невідповідність термінології, яка застосовується в ст.77 Закону України «Про національну поліцію», в якій однією з підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції, з термінологією, яка застосовується в пункті 1.63.5 Порядку № 85 щодо встановлення підстав для звільнення за станом здоровя. Тобто, в зазначеному Порядку не передбачено формулювання для звільнення особи саме у зв'язку з «непридатністю до служби в поліції».

Приписами ст. 8 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суди застосовують принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

З наведеного вище слідує, що ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Станом на час призначення та перерахунку пенсії позивачу в системі МВС проведення військово-лікарської експертизи з метою, зокрема, визначення за станом здоров'я придатності до служби в органах внутрішніх справ, військової служби, здійснюється відповідно до "Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України" та "Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України" затверджених наказом МВС від 06 лютого 2001 року №85

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Згідно із п. 1.1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України медичний огляд проводиться згідно з п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров'я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Відповідно до п. 1.117 вищевказаного Порядку свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Жодних інших подібних нормативно-правових актів, які б окремо встановлювали непридатність до служби в поліції, на сьогоднішній день в системі МВС або НП не існує.

З огляду на наведене, військово-лікарська комісія при прийнятті висновку про непридатність особи до військової служби не може вийти за межі формулювань передбачених п.1.117 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що застосування положень вищевказаного Порядку суперечить Закону України «Про Національну поліцію», оскільки з прийняттям останнього такий Порядок не приведений у відповідність вимогам Закону, а свідоцтво, що видане згідно вимог передбачених Порядком не може вважатися належним документом, який підтверджує факт непридатності позивача через хворобу до служби в поліції, і відповідно братися за основу при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії, так як таке видане ВЛК ГУМВС. Позивач згідно Наказу звільнений зі служби в поліції, органи якої не входять до структури МВС, оскільки, як станом на день звільнення позивача з поліції, так і на час виникнення спірних відносин установлення хвороби поліцейському здійснюється згідно Порядку. При цьому, як уже зазначалось, цей Порядок містить вичерпний перелік постанов щодо придатності або непридатності до військової служби (а не до служби в поліції) іншого ж окремого порядку для поліцейських не існує. Розбіжність у формулюваннях наведених у Свідоцтві та п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» жодним чином не спростовує сам факт наявності хвороби, яка установлена поліцейському у відповідності до діючого Порядку, а отже така розбіжність не може слугувати підставою для зменшення відповідачем розміру належної позивачу соціальної виплати.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії від 20 січня 2016 року №8 є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому позивач має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2017 року по справі №466/1403/17 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 10.10.2017 року