Справа № 638/10683/17
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді: Наумової С.М.

При секретарі: Перегудовій В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

19 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зарахування позивачу не в повній мірі до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 26.06.1995 по 17.05.1996року, помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 17.05.1996р. по 15.01,2000року, старшого помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 15.01.2000 року по 30.06.2000 року, а загалом 5років 4 дні замість 4 років 1 місяця, а також не включення до стажу роботи на посаді судді Ірік 3 місяці навчання на денному факультеті Національної юридичної академії України з 01.09.1992р.по 31.05.1995р.

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 26.06.1995 по 17.05.1996року, помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 17.05.1996р. по 15.01.2000року, старшого помічника прокурора Дзержинського району м.Харкова з 15.01.2000року по 30.06.2000року, а загалом 5років 4 дні, а також половину строку навчання на денному факультеті Національної юридичної академії України з 01.09.1992року по 31.05.1995р. 1 рік 3 місяці.

- визнати протиправним рішення від 22.02.2017р, викладене у протоколі №784 Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова щодо визначення позивачу щомісячного довічного утримання в розмірі 80% суддівської винагороди

- зобов'язати Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова змінити рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в частині визначення його розміру та у відповідності до вимог законодавства України визначити його у розмірі 84 % суддівської винагороди, здійснивши відповідний перерахунок виплачених мені коштів з 22.02.2017 року.

Свій адміністративний позов обґрунтовує тим, що Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 31 січня 2017 року її звільнено з посади судді Дзержинського районного суду м. Харкова у відставку.

20.02.2017року Протоколом засідання Управління пенсійного фонду у Шевченківському районі м. Харкова їй призначено грошове довічне утримання у розмірі 80% суддівської винагороди. При цьому відповідачем визначено, що прокурорський стаж дорівнює 4 роки 1 місяць замість 5 , а також не зараховано половину навчання на стаціонарі у вузі 1 рік 3 місяці, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Позивач вважає, що рішення в частині визначення стажу роботи, що дає право на отримання довічного утримання та відповідно розміру щомісячного довічного грошового утримання є незаконним та таким, що порушує її конституційні права, оскільки вона має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84 % суддівської винагороди, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 05 червня 2000 року №762/2000 її було призначено суддею Дзержинського районного суду м. Харкова. На час обрання її суддею діяв Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2863 - XII, який передбачав право судді на відставку та отримання довічного грошового утримання в розмірі 80 % заробітної плати за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, а також збільшення довічного грошового утримання на 2% за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді, але не більше ніж до 90%. При цьому було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання зараховується стаж роботи на посадах прокурорів .

Як встановила Вища рада юстиції при звільненні позивачки у відставку її загальний стаж, що дає право для звільнення у відставку становить 22 роки 10 місяців , крім стажу роботи на посаді судді вона має також 5 років стажу, який складається з роботи в прокуратурі Харківської області на посадах: стажиста помічника прокурора, помічника прокурора та старшого помічника прокурора. А також половину навчання в Національній юридичній академії України .

Отже, як визнала Вища рада юстиції, її загальний стаж роботи на посаді судді, з урахуванням стажу роботи на таких посадах та половина строку навчання в Національній юридичній академії України, становить 22 роки 10 місяців.

Як вбачається з трудової книжки вона була зарахована студенткою 3 курсу 1.09.1992року денного факультету Української державної юридичної академії та 31.05.1995року відрахована у зв'язку з закінченням вузу , 26.06.1995року прийнята на роботу в прокуратуру Харківської області на посаду стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова , 17.05.1996року призначена на посаду помічника прокурора Дзержинського району м.Харкова, 15.01.2000 року призначена на посаду старшого помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова де працювала по 30.06.2000року, таким чином стаж роботи в органах прокуратури, що дає право на отримання довічного утримання та підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді складає 5 років 4 дні, а також половина навчання на денному відділенні Національної юридичної академії України 1 рік 3 місяці а сукупно 22роки 10 місяців на момент її звільнення що дає їй право на отримання довічного грошового утримання в розмірі 84 % заробітної плати.

7 липня 2010 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», що набрав чинності 30 липня 2010 року, яким змінено визначення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, позивач зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VІ, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Тому, на думку позивача, відповідач неправомірно не включив до стажу роботи, що дає право на отримання довічного утримання період половини її навчання на денному відділенні Національної юридичної академії України з 01.09.1992 року по 31.05.1995року, а всього 1 рік 3 місяці

Позивач у судове засідання не з'явилась, надал суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину не явки суду не повідомив, в матеріалах справи містяться заперечення відповідача, в яких просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права регулює Закон України "Про судоустрій і статус суддів", який також визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010року №2453-VI (чинного на час звільнення позивача у відставку) суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 01.01.2015 року, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

У зв'язку з цим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді підлягає визначенню у відповідності до ч. 3 ст.141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453-VІ (в редакції Закону від 28.03.2015 року), згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В п. 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Відповідно до п. 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010року №2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 28.03.2015 року пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігається та не підлягає зменшенню.

Згідно з ч. 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року, який втратив чинність 01.01.2012 року, було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітрів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 зазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Згідно з п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283, до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, а також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93р. № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів".

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року №248/2008).

Аналогічна правова норма містилась і в Постанові Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, якою було доповнено Постанову Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді" (абзац 2 пункту 3-1).

Зазначена вимога міститься і в п. 2.6. "Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці" затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 року № 94.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 912 від 2 серпня 1996 року, обчислення стажу державної служби належить до компетенції кадрової служби державного органу, з яким державний службовець перебуває (перебував) у трудових відносинах. Кадрова служба у кожному конкретному випадку на підставі чинного законодавства, вивчення записів трудової книжки, послужного списку, відповідних довідок чи архівних документів має самостійно прийняти рішення щодо зарахування (включення) окремих періодів роботи (служби) до стажу державної служби.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, в тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вбачається з матеріалів справи стаж роботи позивача станом на31 січня 2017 року склав 22 років 10 місяців 00 днів, зокрема : 16 років 7 місяців на посаді судді та 5 років на посаді прокурора, а також 1 рік 3 місяці навчання на денному відділенні Національної юридичної академії України.

Отже, до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці слід враховувати половину часу навчання позивача за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, та роботу в органах прокуратури.

Зазначена позиція кореспондується із роз'ясненнями Конституційного Суду України в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп (абзаци 2,3 пункту 4 мотивувальної частини), відповідно до яких "набуте право не може бути скасоване, звужене". Гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у правових позиціях Конституційного Суду України, зокрема, у рішеннях від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Таким чином, оскільки на момент відрахування ОСОБА_1, зі штату Дзержинського районного суду міста Харкова її загальний стаж роботи складав 22 роки 10 місяців 00 днів, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому відмова пенсійного органу у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, навчання за денною формою у вищому юридичному закладі, та роботу в органах прокуратури підлягає визнанню нечинною.

В постанові від 01.07.2014 року у справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив обов'язкову для врахування правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 159 КАС України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 159 КАС України).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до статті 256 КАС України допустити до негайного виконання постанову суду в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, довічного грошового утримання у межах стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст. 94, 159, 160, 164 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова щодо зарахування ОСОБА_1 не в повній мірі до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 26.06.1995 по 17.05.1996року, помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 17.05.1996р. по 15.01,2000року, старшого помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 15.01.2000 року по 30.06.2000 року, а загалом 5років 4 дні замість 4 років 1 місяця, а також не включення до стажу роботи на посаді судді Ірік 3 місяці навчання на денному факультеті Національної юридичної академії України з 01.09.1992р.по 31.05.1995р.

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді стажиста помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 26.06.1995 по 17.05.1996року, помічника прокурора Дзержинського району м. Харкова з 17.05.1996р. по 15.01.2000року, старшого помічника прокурора Дзержинського району м.Харкова з 15.01.2000року по 30.06.2000року, а загалом 5років 4 дні, а також половину строку навчання на денному факультеті Національної юридичної академії України з 01.09.1992року по 31.05.1995р. 1 рік 3 місяці.

- визнати протиправним рішення від 22.02.2017р, викладене у протоколі №784 Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова щодо визначення позивачу щомісячного довічного утримання в розмірі 80% суддівської винагороди

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова змінити рішення про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в частині визначення його розміру та у відповідності до вимог законодавства України визначити його у розмірі 84 % суддівської винагороди, здійснивши відповідний перерахунок виплачених позивачу коштів з 22.02.2017 року.

Стягнути з Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова на користь ОСОБА_1, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 640 грн., та зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова подати звіт про виконання судового рішення в місячний строк з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копі.

Суддя -