Справа № 818/372/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 р.Справа № 818/372/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Пянової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2017р. по справі № 818/372/17

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /49436 на суму 170,00 грн. від 25.11.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /49437 на суму 136165,04 грн. від 25.11.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /49438 на суму 10269,48 грн. від 25.11.2016 року;

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2016 №/49436, №/49437, №/49438 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2017 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 06.10.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за 2015 рік платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за результатами якої складено акт № 3327/18-19-13-04-09//209 від 04.11.2016 року.

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області винесені податкові повідомлення-рішення від 25.11.2016: №/49436 на суму 170,00 грн. штрафних санкцій за платежем "податок на доходи фізичних осіб"; №/49437 на загальну суму 136165,04 грн. (в тому числі 108932,03 грн. податкових зобов'язань та 27233,01 грн. штраф), за платежем "податок на доходи фізичних осіб"; №/49438 на загальну суму 10269,48 грн. (в тому числі 8215,58 грн. податкових зобов'язань та 2053,90 грн. штраф), за платежем "військовий збір".

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем не включено до загального річного оподатковуваного доходу та не задекларовано суму доходу у вигляді додаткового блага (прощеного боргу), а також не сплати з нього податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «УкрСиббанк» платнику податків фізичній особі ОСОБА_1, у III кварталі 2015 року нараховано дохід в сумі 547 705,16 грн. за ознакою «126» - дохід, отриманий платником податку у грошовій формі як додаткове благо, без визначення суми утриманого податку. Отримання ОСОБА_1 доходу як додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого (прощеного) кредитором підтверджено листом ПАТ «УкрСиббанк», згідно якого, нарахування доходів у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням та вручення боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу проведено згідно з вимогами абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, який діяв на час спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до визначення, наданого у пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Колегія суддів зазначає, що нормами п.164.2 ст.164 розділу IV Податкового кодексу України передбачено види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку

Зокрема, згідно абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності відносяться до доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Таким чином, згідно приписів податкового законодавства на час існування спірних правовідносин, випадком, прямо передбаченим нормами розділу IV цього Податкового кодексу України, який призводить до оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є серед іншого, випадок отримання платником податків додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

При цьому, відповідно до абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, якщо кредитор повідомляє платникові податку - боржнику про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, то боржник самостійно сплачує податок з таких доходів на підставі поданої річної податкової декларації.

Таким чином, банк шляхом укладення відповідного договору, як цього вимагає п.п.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повідомив боржника про те, що анульована суму заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, отже він має самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 15.1 статті 15 Кодексу визначено, що платниками податків визнаються, зокрема, фізичні особи (резиденти та нерезиденти України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами п.п.36.1, 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та /або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків передбачених законодавством.

У відповідності до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Кодексу об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Пунктом 164.1 статті 164 Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до пп.168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Кодексу, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно з приписами пп. «б» п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є платник податку, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

У відповідності до Закону України від 31 липня 2014 року №1621 VII, з 3 серпня 2014 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, якими підрозділ 10 розділу XX Податкового кодексу України доповнено пунктом 16-1, згідно якого (у редакції, що діяла з 1 січня 2015 року) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної ОСОБА_2 України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктом 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Кодексу визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України.

гідно з п. 162.1 ст. 162 Кодексу платниками податку є:

- фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і

іноземні доходи;

- фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

- податковий агент.

Підпунктами 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового Кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 54.3 статті 54 Кодексу визначено, що контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію (підпункт 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України); якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.123.1 ст. 123 Кодексу, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 179.1 статті 179 Кодексу передбачено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Кодексу платник податків до 1 травня року, що настає за звітним, подає річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу, де перебуває на обліку, в якій відображає вказаний дохід.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Кодексу неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «УкрСиббанк» 18.09.2015 року направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про анулювання боргу, згідно якого повідомило позивача про те, що на підставі кредитного договору від 18.08.2011 №0 станом на 18.09.2015 року за ОСОБА_2 обліковується кредитна заборгованість у сумі 921 819 грн. 53 коп. АТ «УкрСиббанк», як кредитор, з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повідомляє ОСОБА_2, як платника податку на доходи фізичних осіб-боржника, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості, що станом на 18.09.2015 року становить 737455 грн. 62 коп., а саме: суми основного боргу - 547705 грн. 16 коп., суми процентів - 189750 грн. 46коп. Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, та необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України.

Вказане повідомлення було отримане ОСОБА_1 особисто 18.09.2015 року, про що свідчить його особистий підпис.

Крім того, на вимогу суду, публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» була надана довідка, згідно якої 18.09.2015 року заборгованість за кредитним договором №0 від 18.08.2011 року, укладеним з ОСОБА_1, була погашена на умовах часткового анулювання боргу. В дату здійснення зазначеної операції з боку Банку позичальнику було надане відповідне повідомлення, в якому була зазначена сума боргу, що підлягає анулюванню станом на 18.09.2015 року, а саме: 737 455,62 грн. З них, заборгованість за основним боргом складає 547 705,16 грн., заборгованість за процентами -189 750,46 грн.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, отримавши дохід у вигляді додаткового блага, повинен був задекларувати його вартість в сумі 547705,16 грн. та сплатити податок на доходи фізичних осіб в сумі 108932, 03грн., і військовий збір в сумі 8215,58 грн.

Враховуючи, що позивач самостійно у встановлений законом строк не задекларував вказаний дохід та не сплатив податки, відповідач правомірно донарахував ОСОБА_1 суму податку та застосував штрафні санкції.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Між тим, позивачем не доведено обставин на яких ґрунтуються його вимоги.

Приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, а тому позовні вимоги про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2017 року по справі №818/372/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.04.2017р. по справі № 818/372/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2017 р.