Справа № 166/722/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8836/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

представника позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 13 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2017 року Ратнівським районним судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними дій Волинської митниці ДФС та скасування постанови від 14 червня 2017 року по справі № 1818/20500/17.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що митним органом неправомірно було притягнуто позивача до відповідальності за порушення митних правил так як будь-які документи для переміщення автомобіля у митному режимі «транзит» через державний кордон України позивач не подавав, більше того, у ОСОБА_2 немає посвідчення водія.

Постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 13 липня 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 1598/20500/17 від 24 травня 2017 року, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митними правопорушенням Негрічем Леонідом Миколайовичем щодо вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладення адміністративного стягнення ОСОБА_2 штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Волинською митницею ДФС, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також зазначено, що оскільки митницею правильно вирішено питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_2 у справі про порушення митних правил, постанова у справі про порушення митних правил винесена з дотримання законодавства, адміністративне стягнення накладено у межах строку, передбаченого ст.467 МК України та не підлягає скасуванню.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що постановою в справі про порушення митних правил № 1818/20500/17 від 14 червня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митними правопорушенням Негрічем Л. М. визнано позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень за те, що згідно інформації ПІК АСМО та ЄАІС ДФС « Інспектор» «облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» було встановлено, що 11.03.2017 року він у режимі «транзит» ввіз на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС, автомобіль марки AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Польща). Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 21 березня 2017 року. ОСОБА_2 на виклик митниці не з'явився, перевищив встановлений граничний строк транзитних перевезень 10 діб. Вчинення правопорушення стверджено протоколом про порушення митних правил, витягами з бази АСМО « Інспектор» та ЄФШС ДФС, іншими документами.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.486 Митного кодексу України (далі - МК України) завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

В результаті проведення перевірки інформації ПІК АСМО та ЄАІС ДФС «Інспектор 2006» «облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» було встановлено, що 11.03.2017р. о 15 год. 58 хв. громадянин України ОСОБА_2 в режимі «транзит» ввіз по зеленому коридору на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС, автомобіль марки «AUDI А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Польща), VIN код- НОМЕР_2.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 21 березня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлений граничний строк транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення з зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Громадянину ОСОБА_2 було відправлено листа Волинської митниці ДФС від 03 травня 2017 року № 1649/03-70-67Y20, який він отримав 06 травня 2017 згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 470.

Однак, на виклик митниці громадянин України ОСОБА_2 для з'ясування всіх обставин невивезення вищевказаного транспортного засобу не з'явився.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля марки ««AUDI А6» реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Польща), VIN код- НОМЕР_2 більше ніж на десять діб.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не надані докази правомірності притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частиною 1 ст. 494 МК України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

По даному факту інспектором митниці складено протокол про ПМП № 1818/20500/17 за ч.3 ст.470 МК України. Розгляд справи було призначено на 14 червня 2017 року.

Примірник протоколу про ПМП №1818/20500/17 було надіслано листом митного поста «Доманове» від 30 травня 2017 року № 2049/03-70-67. В цьому листі також було зазначено дату розгляду справи на 14 червня 2017 року. Вищезгаданий лист було доставлено рекомендованим повідомленням та вручене ОСОБА_2 03 червня 2017 року, таким чином, позивач був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи.

14 червня 2017 року було винесено постанову № 818/20500/17, якою громадянина України ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст.470 МК України, відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Відтак, вчинення правопорушення в справі про порушення митних правил № 1818/20500/17, передбаченого ч. 3 ст.470 Митного кодексу України, повністю стверджено матеріалами справи, а саме, протоколом про порушення митних правил, витягами з бази АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, іншими документами.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність можливості у позивача в'їхати в Україну як водій, оскільки відповідно до довідки № 2744/66/01-2017 від 17 червня 2017 року Головного управління Національної поліції у Волинській області Ратнівського відділу поліції, посвідчення водія позивач не отримував, як позбавлений права керувати всіма видами транспорту не значиться.

З приводу вищевказаного колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Правил від 17 листопад 2005 року № 1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов'язкової вимоги щодо наявності у такої особи навиків водіння законодавець не висуває.

Також, посилання на норми Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Доманове» судом першої інстанції є повністю необґрунтованими, оскільки вони безпосередньо стосуються спрощеного порядку проходження паспортного контролю, при цьому митниця здійснює контроль товарів та транспортних засобів, а не паспортний контроль.

У пункті 9 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.1 1.2005 року № 1118 (далі - Правила від 17.11.2005 року № 1118), визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Відповідно до ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом IV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом транспортного засобу, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Відтак, вказане наводить на висновок, що за відсутності необхідних документів, зокрема, виданого на ім'я позивача доручення на право керування (розпорядження) ввезеного транспортного засобу, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б.

Частиною 1 ст. 460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є: аварія, дія обставин непереборної сили, протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем ані на Волинську митницю ДФС до винесення постанови про ПМП, ані разом з адміністративним позовом не надано жодних документів, які б вказували на поважність порушення строків транзитного переміщення транспортного засобу.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова, винесена в. о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Негрічем Леонідом Миколайовичем у справі про порушення митних правил № 1818/20500/17 від 14 червня 2017 року про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України - відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України та не підлягає скасуванню.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС - задовольнити.

Постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 13 липня 2017 року в справі № 166/722/17 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський
Повний текст судового рішення виготовлено 09 жовтня 2017 року.