Справа № 473/1471/17
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 473/1471/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Висоцька Г.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді доповідача Кравця О.О.
суддів Домусчі С. Д.
Коваля М.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області за участю третіх осіб Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 та Державної установи «Вознесенської виправної колонії ( № 72) Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :
15.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області та з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності, визнати протиправними та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії № 2 від 26.01.2017 року, зобов`язати відповідача призначити пенсію по інвалідності з моменту звернення - 27.10.2016 року.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Вознесенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року справа була призначена у порядку письмового провадження .

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних обставин:

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом 1-ої інстанції було встановлено , що згідно ОСОБА_1 є громадянином України та народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаївіта , з 22.09.2005 року був призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину НОМЕР_2 , де по 27.12.2005 року знаходився у навчальному центрі м. Севастополь.

Починаючи з 27.12.2005 року по 22.05.2006 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді радіометриста.

В період з 22.05.2006 року проходив службу за контрактом на посаді радіометрист у військовій частині А - 4289 по 30.10.2008 року.

Факт проходження служби позивача у в/ч НОМЕР_4 , місце дислокації АР Крим, міський округ м. Євпаторія, с. Новоозерне, у зазначений період також підтверджується довідкою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.02.2017 року за № 381.

Період роботи з 24.10.2011 року по 25.01.2012 року у Вознесенській виправній колонії управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки підтверджується інформацією третьої особи та копіями наказів № 44 о/с від 24.10.2011 року та № 2 о/с від 30.01.2012 року.

У період з 03.09.2014 року по 27.07.2015 року ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_5 на посаді старшого розвідника відділення управління взводу управління командира мінометної батареї аеромобільного-десантного батальйону, що підтверджується наказами командира зазначеної частини № 230 від 03.09.2014 року та № 214 від 27.07.2015 року та військовим квитком позивача.

02.02.2016 року ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності .

ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період з 14.11.2014 року по 18.12.2014 року .

26.08.2015 року ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_6 у якому вказано, що воно є безтерміновим, пред`явник посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій.

ОСОБА_1 щомісячно за період з жовтня 2011 року по січень 2012 року включно та з вересня 2014 року по серпень 2015 року включно отримував грошове забезпечення з якого було проведено щомісячно утримання єдиного соціального внеску .

ОСОБА_1 27.10.2016 року звернувся до Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області № 2 від 26.01.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції,щодо наявності підстав для задоволення позову з наступних обставин:

Відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для інвалідів 2 та 3 груп ( в редакції на дату встановлення інвалідності) від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Службизовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Відмовляючи у призначенні пенсії апелянту Вознесенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області посилається та той факт,що відповідно даних військового квитка ОСОБА_1 проходив строкову службу з 22.09.2005 з 22.05.2006 згідно Указу Президента України від 03.11.2001 № І053/2001 призваний у Збройні сили України на військову службу та на службу за контрактом, був звільнений 30.10.2008. На підставі Указу Президента України від 02.09.2014 був призваний у Збройні Сили України № 607/2014, по мобілізації з 02.09.2014 по 27.07.2015. Відповідно до даних персоніфікованого обліку інформації за вище вказані періоди відсутня.

Вказує, що в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про нарахування суми грошового забезпечення і сплачені страхові внески за період роботи в Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань з 24.10.2011 по 25.01.2012 та періоди проходження військової служби та служби за контрактом заявника з 22.09.2005 по 30.09.2005, з 01.01.2006 по 30.10.2008 та з 02.09.2014 по 27.07.2015, тому , підстав для зарахування в страховий стаж дані періоди, відсутні.

Апеляційний суд вважає такий висновок Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області помилковим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6 ст. 2, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вказано, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. До видів військової служби віднесено військову службу за контрактом осіб рядового складу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також службу в Національній поліції;

Згідно із листом фінансово-економічного управління Командування ВМС Збройних Сил України дані до ПФУ (персоніфікація) про отримані доходи на всіх військовослужбовців подавались в період з 2000 по 2016 рік загальною сумою, а у звітності вказувались лише загальні суми нарахованого грошового забезпечення та суми нарахованих внесків по військовій частині, без розподілу по кожному військовослужбовцю згідно з Порядком формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 08 жовтня 2010 року №22-2, зареєстрованого Міністерством юстиції України 01 листопад 2010 року №1014/18309.

Крім того зазначалось, що у зв`язку із тим, що місцем дислокації військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 є АР Крим, а на даний час - це тимчасово окупована територія, тому за інформацією щодо сплати страхових внесків необхідно звертатись до ПФУ у м. Києві.

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 02 березня 2011 року порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, визначає механізм сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за: осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, СБУ, органах МВС та службу в органах і підрозділах цивільного захисту (п.п. 1 п. 1). Єдиний внесок для таких осіб нараховується на суми грошового забезпечення, нарахованого особі за базовий звітний період (п.п. 1 п. 2). Єдиний внесок визначається у розмірі мінімального страхового внеску за кожну особу, встановленого законом (абз. 2 п. 3). Обчислення єдиного внеску провадиться такими платниками єдиного внеску, зокрема, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, - за осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 1 цього Порядку (п.п. 1 п. 4). Сплата єдиного внеску здійснюється за осіб, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 1 цього Порядку, - в межах та за рахунок загального обсягу видатків, передбачених в Державному бюджеті України на відповідний рік для Пенсійного фонду України (п.п. 1 п. 6).

Таким чином апеляційний суд вважає ,що ОСОБА_1 має право у призначенні пенсії по інвалідності..

Згідно п. 53 Рішення ЄСПЛ по справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява №387/03); при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом»; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими

Згідно із п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V).

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду 1-ої інстанції не спростовують, так як ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права

Згідно ч.2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне,по-суті, рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області залишити без задоволення, постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 серпня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя-доповідач Кравець О.О.

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.