Справа № 337/3105/17
Суддя: Нещеретна Л. М.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/337/238/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Нещеретна Л.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання. В позові посилається на те, що з 16.09.2016 року, після звільнення з посади судді Апеляційного суду Запорізької області, є суддею у відставці. 03.05.2017 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання. Згідно наданої довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 29626,67 гривень, у тому числі: оклад 17600,00 гривень; надбавки - доплата за вислугу років 60% - 10560,00 гривень; інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання: 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення 1466,67 гривень. Після перерахунку відповідачем розміру щомісячного довічного утримання суддям у відставці, з травня 2017 року розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача склав 2664,00 гривень. 28.08.2017 року позивач отримав лист повідомлення від Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 15.08.2017 року за вих. №6034/05.1 в якому зазначено, підстави для включення одноразової виплати (матеріальної допомоги) при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці відсутні, оскільки порядок, підстави призначення, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді визначається законом України «Про судоустрій і статус суддів» та з огляду на вказані вище норми законодавства, матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовою виплатою та не входить до суддівської винагороди. Під час проведення контрольно-перевірочних заходів було виявлено, що при перерахунку довічного утримання позивача було помилково враховано матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 1/12. Тому розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2017 року складає 25334,00 гривень. Просить суд визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01.05.2017 року та виплатити різницю з урахуванням фактично виплачених сум; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та зобов'язати Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Позивач просить розглянути справу без його участі в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці слід керуватись ч.1 ст.135 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», згідно якої матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовою виплатою та не входить до складу суддівської винагороди, а тому, підстави для врахування її для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

У відповідності з вимогами ст.183-2 КАС України, справа розглядається судом в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 28.02.2012 року та отримував пенсію за віком. З 16.09.2017 року, після звільнення з Апеляційного суду Запорізької області, позивач є суддею у відставці. На підставі заяви ОСОБА_1 від 19.06.2016 року про переведення з одного виду пенсії на інший та згідно розпорядження відповідача №165211 від 21.09.2016 року ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмір 90% суддівської винагороди в розмірі 22968,00 гривень. З 01.09.2017 року розмір пенсії позивача складає 25334,00 гривень. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислено з розміру суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в який включено посадовий оклад та доплату за вислугу років.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У відповідності до п. 14 ч.1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів на момент звільнення позивача з посади судді у відставку регулювались Законом України від 07.07.2010р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. У відповідності до ч.6 статті 48 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

В п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 статті 11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України «Про судоустрій України» (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення ОСОБА_1 суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2%.

Питання матеріального забезпечення судді регулюється IX розділом «Забезпечення суддів» цього Закону, відповідно до ст.ст. 133-134 Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додатком №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Виплата сум грошової допомоги здійснювалась систематично та включена в оподатковуваний дохід. Матеріальна допомога віднесена до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати, про що свідчить копія довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Запорізькій області №07-50/50 від 03.05.2017 р.

Аналіз наведених положень дає підставу для висновку про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Це узгоджується і з положеннями пенсійного законодавства України. Так, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки судом установлено, що ОСОБА_1 мав право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при призначенні грошового утримання у жовтні 2016 року і при здійсненні його перерахунку вказана відмова пенсійного органу є неправомірною.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Конституцією і Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій, тоді, як доводи позивача суд вважає законними, обґрунтованими та такими що підтверджуються вимогами законодавства, та відповідають судовій практиці вирішення питань за даною категорією справ.

Відповідно ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки про порушення своїх прав щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно довідок Територіального управління державної судової адміністрації з урахуванням допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, яка не була врахована при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач дізнався у травні 2017 року, отримавши довідку Апеляційного суду Запорізької області №07-40/48 від 03.05.2017 року, відмову відповідача в проведенні відповідного перерахунку отримав 15.08.2017р. та 23.08.2017 року звернувся до суду за захистом порушеного права, суд приходить до висновку, що з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду із дотриманням строку встановленого ч.2 ст.99 КАС України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України суд вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Також, відповідно до ст.267 КАС України суд вважає необхідним зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 10, 11, 71, 86, 94, 99, 100, 158-167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 01.05.2017 року та виплатити різницю з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 640,00 гривень.

Зобов'язати Правобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Л.М.Нещеретна