Справа № 803/537/16
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2017 р. місто Київ К/800/24732/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Волинської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Технологія базальту» до Волинської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технологія базальту» звернулось до суду з позовом до Волинської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про: визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2016 №205070000/2016/000008/2; повернення з державного бюджету України надмірно сплачених коштів у розмірі 26427,36 грн.; зобов'язання Волинську митницю ДФС здійснювати розмитнення товару, виходячи із вартості, визначеної в договорі купівлі-продажу від 01.03.2016 №UА 01032016 та його додатках.

Позовні вимоги мотивовано тим, що митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товару (смоли феноло-формальдегідні), що ввозився на територію України, прийняте необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року у задоволенні позову повністю відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.03.2016 №205070000/2016/000008/2.

У поданій касаційній скарзі Волинська митниця ДФС із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2016 №UА 01032016, укладеного між ТОВ «Технологія базальту» (покупцем) та фірмою LERG S.A. Польща, яка є товаровиробником феноло-формальдегідних смол (продавцем), позивач 11.03.2016 ввіз на митну територію України товар - смолу феноло-формальдегідну : марки WR-120/Т в кількості 15 960 кг.

Для митного оформлення даного товару декларантом був поданий митниці шляхом електронного декларування пакет документів, а саме: ВМД від 11 березня 2016 року № 205070000/2016/008466; договір купівлі-продажу від 01.03.2016 №UА 01032016 з додатком, згідно якого вартість 1000 кг смоли складає 420 євро; рахунок-фактуру (інвойс) S від 10.03.2016 року; CMR (міжнародну товарно-транспортну накладну) від 10.03.2016 № 0009414; сертифікат походження ЕUR.1 №РL/МF/ АL 0053741; сертифікат випробування від 10.03.2016 № 1266/2016/РF; договір від 04 березня 2016 року № 04/03-1 на транспортно-експедиційні послуги.

Позивач задекларував митну вартість товару в сумі 6703,20 євро (420 євро/кг), визначену за ціною контракту (договору).

За результатом розгляду поданих декларантом документів, враховуючи факт виявлення в зазначених документах розбіжностей, посадовою особою митного органу надіслано декларанту електронне повідомлення про необхідність подання в порядку статті 53 Митного кодексу України додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-лист від виробника товару; заявку на здійснення перевезення з перевізником ПП «ВП- Транс»; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; цінову інформацію щодо ідентичних/подібних товарів з спеціалізованих каталогів, інтернет джерел; інші наявні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару; у разі здійснення розрахунків за товар, платіжні документи, що підтверджують здійснення розрахунків.

Листом від 12.03.2016 № 62 ТОВ «Технологія базальту» повідомило митний орган, що не має можливості надати вищевказані документи та згідне на митне оформлення смоли фенол-формальдегідної за ціною 0,81 долара США за 1 кг зі сплатою усіх митних платежів.

12.03.2016 Волинською митницею ДФС відмовлено позивачу у митному оформленні товару, про що сформовано відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2016/00067 та рішення про коригування митної вартості від 12.03.2016 №205070000/2016/000008/2, яким визначено митну вартість імпортованого позивачем товару на рівні 0,81 долара США за 1 кг.

Вважаючи рішення митного органу про коригування митної вартості від 12.03.2016 №205070000/2016/000008/2 протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного рішення відповідача як такого, що прийнято за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару, який базувався на розбіжностях у поданих декларантом митному органу документах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної вказав на необґрунтованість сумніву митного органу щодо правильності митної вартості товару, задекларованого позивача, та зазначив, що подані позивачем митному органу документи дають змогу достовірно встановити митну вартість зазначеного товару.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не погоджується з вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Приведені приписи митного законодавства зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як убачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, митний орган зазначив, що митна вартість не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності та неточності, а саме: у інвойсі (рахунку-фактурі) від 10.03.2016 №S зазначено умови поставки FCA Pustkov (Incoterms 2010), тоді як пункти 3.1, 3.3 договору купівлі-продажу від 01.03.2016 №UА 01032016 передбачають поставку товару за умовами EXW Pustkov, Польща. Крім того, пункт 5.1 договору купівлі-продажу від 01.03.2016 №UА 01032016 визначає місце прийому-передачі товару склад продавця, тобто умови EXW Pustkov.

В судовому засіданні у суді першої інстанції представник позивача пояснив, що сторони (покупець і продавець) усно домовились про те, що поставка товару смоли феноло-формальдегідної буде здійснюватись на умовах поставки FCA Pustkov, а не на умовах EXW Pustkov як передбачено у договорі купівлі-продажу від 01.03.2016 №UА 01032016.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги зазначені пояснення, оскільки у пункті 12.3 вказаного договору чітко визначено, що усі зміни і доповнення до даного договору повинні бути оформлені в письмовому вигляді, а в іншому випадку вони не будуть мати юридичної чинності.

Посилання суду апеляційної інстанції на той факт, що зміни до договору купівлі-продажу від 01.03.2016 №UА 01032016 щодо умов постави внесено інвойсом від 10.03.2016 №S, колегія суддів до уваги не бере, оскільки інвойс хоча і є документом, сформованим на виконання договору від 10.03.2016 №S, проте очевидно не є додатком чи доповненням до нього.

Заявник касаційної скарги обґрунтовано зазначає, що умови поставки FCA та EXW згідно міжнародних правил Інкотермс 2010 є суттєво різними, зокрема, в частині витрат, які несе покупець товару на його транспортування та страхування.

За змістом статті 58 Митного кодексу України витрати на транспортування та страхування є невід'ємними частинами митної вартості товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на обґрунтованість сумніву митного органу щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару з мотивів наявності розбіжностей у поданих документах щодо умов поставки товару.

Як вже зазначено вище, за змістом статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Отже, у Волинської митниці ДФС були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, у зв'язку з чим посадова особа митниці правомірно запропонувала декларанту надати додаткові документи та пояснення для підтвердження митної вартості товару.

Декларант не виконав вимоги посадової особи митниці та не надав додаткові документи для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару. При цьому, декларант погодився на митне оформлення смоли фенол-формальдегідної за ціною 0,81 долларів США за 1 кг. зі сплатою усіх митних платежів

Також, судом першої інстанції встановлено, що прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган прийшов до обґрунтованого висновку, що митна вартість товару не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності та неточності.

За таких обставин, колегія суддів вказує на обґрунтованість висновку суду першої інстанції, що відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України у зв'язку із неподанням декларантом витребуваних документів позивачу правомірно відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю.

Згідно із частинами першою - третьою статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як передбачено частиною восьмою статі 57 цього ж Кодексу, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Судом першої інстанції встановлено, що результати процедури консультацій та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному, чітко відображені у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2016 № 205070000/2016/000008/2.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів вказує на відсутність правових підстав для скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 12.03.2016 № 205070000/2016/000008/2.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, зважаючи на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року у справі №803/537/16 скасувати.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року у справі №803/537/16 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: