Справа № 448/948/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9340/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника позивача: Брушнівського С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника відповідача громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 про затримання іноземця та особи без громадянства,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив постановити рішення про затримання громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 14.08.2017 позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що суд першої інстанції помилково послався на покази представника позивача щодо систематичного порушення законодавства країни з прикордонних питань, зокрема, ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки згідно частини третьої вказаної статті, її положення не поширюються на випадки повернення в Україну без встановлених документів громадян України, які стали жертвами злочинів, пов'язаних з торгівлею людьми, а також на випадки прибуття в Україну іноземців чи осіб без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, якщо вони звернулися із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту». Тому просить скасувати постанову Мостиського районного суду Львівської області від 14.08.2017 та прийняти нову, якою відмовити Мостиському прикордонному загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Брушнівського С.М., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець провінції Алеппо Сирійської Арабської Республіки, житель м. Кобані провінції Алеппо Сирійської Арабської Республіки, потрапив на територію України незаконним шляхом з Російської Федерації 29.10.2016 під час незаконного перетину державного кордону України на ділянці відповідальності Харківського прикордонного загону, де був затриманий представниками ДПС України.

05.08.2017 о 20 год 40 хв в рамках «Угоди про реадмісію» з польської сторони на українську сторону громадянин Сирії ОСОБА_3 був переданий за те, що 04.08.2017 о 04 год 00 хв, спільно з громадянином Сирії ОСОБА_5 та громадянином Вірменії ОСОБА_6 незаконно перетнув державний кордон України з Польщею поза пунктом пропуску в напрямку 539 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби «Малнів», що на території Мостиського району Львівської області, чим порушив ст.9 Закону України «Про Державний кордон України».

05.08.2017 о 20 год 00 хв відповідач був затриманий працівниками прикордонної служби Мостиського прикордонного загону на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення та поміщений у пункт тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 08.08.2017 по адміністративній справі № 448/955/17 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено на адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача постійного місця проживання та законного джерела існування на території України, близьких родичів, власного житла чи дозволу на працевлаштування, тому вважав, що є всі правові підстави для його затримання до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в'їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Відповідно до п.6 та п.15 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 (далі - Закон № 3773-VI), іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином.

Згідно абз.5 п.6 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо затримання іноземців та осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні.

Пункт шостий частини першої статті 18 КАС України було доповнено абзацом п'ятим згідно із Законом України № 1379-VIII від 19.05.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції», який розроблений з метою удосконалення питання стосовно судового захисту іноземців та осіб без громадянства, урегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції, а також для удосконалення нормативно-правової бази з питань ефективного управління міграцією.

Законом № 1379-VIII від 19.05.2016 розділ ІІІ КАС України доповнено також ст.183-7 «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства», відповідно до п.3 ч.2 якої, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Не можуть застосовуватися взяття на поруки та застава до іноземців та осіб без громадянства, до яких раніше застосовувалися такі заходи, а також стосовно яких є достатні дані про їх причетність до готування та/або вчинення терористичної діяльності.

Такі заходи також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення цієї процедури.

Таким чином, «затримання іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» (п.3 ч.2 ст.183-7 КАС України) не є тотожним «затриманню іноземців та осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні» (абз.5 ч.6 ст.18 КАС України), та не є способом забезпечення примусового видворення (реадмісії) затриманої особи за межі України, а застосовується для забезпечення реалізації особою, затриманою за незаконне перетинання державного кордону або спробу такого перетинання, наміру бути визнаною в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні визначено Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 №3671-VI, відповідно до ч.1 ст.29 якого центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, організовує прийняття заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, від осіб, затриманих за незаконне перетинання державного кордону або спробу такого перетинання з метою бути визнаним біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та передає такі заяви до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

Відповідно до ч.1 ст.29 цього Закону, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 772 від 10.08.2016 було затверджено Інструкцію про порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби України та взаємодії з територіальними органами Державної міграційної служби України під час звернення іноземців чи осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту (далі - Інструкція № 772).

Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції № 772, заява про захист - усне або письмове звернення іноземця або особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно пункту 3 Розділу І Інструкції № 772, обов'язок прийняття заяв про захист належить до компетенції посадових осіб органів (підрозділів) охорони державного кордону (Морської охорони), які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Положеннями п.3 ч.4 розділу 2 Інструкції № 772 передбачено, що під час звернення за захистом затриманими особами, які тримаються у місцях тимчасового тримання затриманих осіб Держприкордонслужби посадові особи підрозділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження забезпечують подання до адміністративного суду за місцезнаходженням органу охорони державного кордону у визначений законодавством України строк позов про затримання іноземця та особи без громадянства до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Проаналізувавши вказані вище законодавчі положення, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для прийняття рішення про затримання особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є вчинення порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців до завершення процедури вирішення заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткової допомоги, у зв'язку з поданням якої у посадових осіб Державної прикордонної служби України виникає право на звернення до суду із позовом про затримання іноземця та особи без громадянства до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи що після подання громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 заяви від 20.07.2017 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, останнім вчинено спробу незаконного перетину державного кордону України, за що до нього 05.08.2017 компетентними органами застосовано адміністративне затримання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Представником позивача на підтвердження заявленої вимоги були надано суду достатньо належних та допустимих доказів, які не були спростовані відповідачем та його представником. Зокрема, лист Головного управління міграційної служби України в харківській області № 04/4-24110 від 22.09.2017 «Про надання інформації», яким підтверджується факт звернення відповідача із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Мостиського районного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року по справі № 448/948/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 10.10.2017.