Справа № 820/6518/16
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 р.Справа № 820/6518/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - Ярової Л.І.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017р. по справі 820/6518/16

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в якому просив суд до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей, експлуатацію будівлі та приміщень ФО-П ОСОБА_3, за адресою: Харківська область. Красноградський район, с. Наталине, вул. Дімітрова, буд. 124, зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв'язку з чим зобов'язати ФО-П ОСОБА_3 негайно припинити використання цієї будівлі та приміщень з метою проведення будь якої діяльності, не пов'язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, з покладенням на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області обов'язку щодо забезпечення виконання цього рішення, в частині здійснення державного нагляду (контролю) за усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області - задоволено.

До повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей, експлуатацію будівлі та приміщень ФО-П ОСОБА_3, за адресою: Харківська область. Красноградський район, с. Наталине, вул. Дімітрова, буд. 124, зупинено повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у зв'язку з чим зобов'язати ФО-П ОСОБА_3 негайно припинити використання цієї будівлі та приміщень з метою проведення будь якої діяльності, не пов'язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, з покладенням на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області обов'язку щодо забезпечення виконання цього рішення, в частині здійснення державного нагляду (контролю) за усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст. 4, ст. 5, ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, п. 9 розділу ІІ, п. 1, п. 3, п. 6 розділу ІІІ Порядку проведення планових (позапланових) перевірок щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.11.2015 № 1337, п. 3, п. 6 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки", ст. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності", що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що в порушення вимог чинного законодавства відповідач не була повідомлена про проведення планової перевірки, повідомлення про проведення перевірки на адресу відповідача не надсилалося, а підпис від її імені, який проставлений на повідомленні, копія якого є в матеріалах справи, зроблений іншою особою. Крім того, ніяких перевірок з 07.11.2016 р. по 11.11.2016 р. не проводилось, жодні посадові особи з приводу перевірок ні до відповідача, ні до інших працівників готелю не зверталися, в журналі перевірок записи про проведення перевірки посадовими особами ДСНС відсутні. Крім того, бухгалтер ОСОБА_4, яка зазначена в Акті № 213 в якості уповноваженої від імені відповідача, таковою не являється, в готелі або ресторані не працює. Також ФОП ОСОБА_3, з посиланням на постанову КМУ від 29.02.2012 № 306 зазначає, що віднесення її, як суб'єкту господарювання, з урахуванням значення прийнятного ризику від провадження господарської діяльності у сфері техногенної та пожежної безпеки, до високого ступеню ризику є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам законодавства. Вказує, що попередня перевірка щодо неї була здійснена рік тому, а тому, враховуючи, що відповідач не підпадає під критерії суб'єкта з високим ступенем ризику, ФОП ОСОБА_3 вважає незаконним включення її в Перелік об'єктів, які підлягають плановій перевірці у листопаді 2016 р. на підставі наказу начальника Красноградського районного відділу ГУ ДСНС у Харківській області № 84 від 19.10.2016 р. «Про проведення планових перевірок обєктів», а тому Акт № 123 не може вважатися належним та допустими доказом у цій справі.

Згідно ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу № 84 від 19.10.2016 року та направлення № 278 від 31.10.2016 року фахівцями Красноградського районного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області проведена планова перевірка додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у будівлі та приміщеннях ФО-П ОСОБА_3 за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Наталине, вул. Дімітрова, буд. 124.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 213, примірник якого направлено на адресу відповідача рекомендованим листом за вих. № 410-446.

Актом перевірки зафіксовано наступні порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки:

- приміщення готелю та ресторану не обладнані системою внутрішнього протипожежного водогону установкою пожежних кран-комплектів;

- приміщення готелю та ресторану не обладнані системами протипожежного захисту (автоматичною пожежною сигналізацією з виведенням сигналу на пульт спостереження пожежною охорони) відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту»;

- для гасіння пожеж при загорянні жиру в зоні з кухонним обладнанням (плита, сковороди, система витяжної вентиляції) в ресторані відсутня автоматична система пожежогасіння, призначена для такого виду загорянь;

- приміщення готелю не забезпечені системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей згідно вимог будівельних норм;

- шляхи евакуації в приміщеннях готелю та ресторану не обладнані евакуаційним освітленням, над дверима евакуаційних виходів не встановлені світильники евакуаційного освітлення з надписом «Вихід» білого кольору на зеленому фоні, підключені до джерела евакуаційного (аварійного) освітлення;

- у зовнішній стіні сходової клітки відсутні фрамуги для димовидалення, що відчиняються площею не менше ніж 1,2 кв. м на поверх;

- приміщення не забезпечені необхідною кількістю первинних засобів пожежогасіння;

- двері запасного евакуаційного виходу з кухні ресторану та виходів на сходові клітки з коридорів готелю виконані такими, що відчиняються не за напрямком евакуації;

- двері евакуаційних виходів з коридорів готелю не обладнані пристроями для само зачинення та не мають ущільнення в притулах;

- приміщення топкової на твердому палеві не відокремлене від решти приміщень протипожежними перешкодами з нормованими межами вогнестійкості та межами поширення вогню по них із заповненням прорізів в цих перешкодах протипожежними дверима, що мають пристрої для само зачинення та ущільнення в притулах.

На підставі встановлених порушень вимог чинного законодавства позивачем 11.11.2016 року прийнято припис № 186.

Таким чином, оскільки під час перевірки виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та наявності підстав для застосування до відповідача заходів реагування шляхом зупинення експлуатації будівлі та приміщень ФО-П ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 10 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

В силу положень ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та до батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - летальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

В силу вимог ч.7 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки будівлі та приміщень ФО-П ОСОБА_3, за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Наталине, вул. Дімітрова, 124, контролюючим органом встановлено, що вони експлуатуються з порушенням вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а саме: приміщення готелю та ресторану не обладнані системою внутрішнього протипожежного водогону з установкою пожежних кран- комплектів; приміщення готелю та ресторану не обладнані системами протипожежного захисту (автоматичною пожежною сигналізацією з виведенням сигналу на пульт спостереження пожежною охорони) відповідно до ДБН В.2.5- 56:2014 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту"; для гасіння пожеж при загорянні жиру в зоні з кухонним обладнанням (плита, сковороди, система витяжної вентиляції) в ресторані відсутня автоматична система пожежогасіння, призначена для такого виду загорянь; приміщення готелю не забезпечені системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей згідно вимог будівельних норм; шляхи евакуації в приміщеннях готелю та ресторану не обладнані евакуаційним освітленням. Над дверима евакуаційних виходів не встановлені світильники евакуаційного освітлення з надписом «Вихід» білого кольору на зеленому фоні, підключені до джерела евакуаційного (аварійного) освітлення; у зовнішній стіні сходової клітки відсутні фрамуги для димовидалення, що відчиняються, площею не менше ніж 1,2 кв.м на поверх; приміщення не забезпечені необхідною кількістю первинних засобів пожежегасіння; двері запасного евакуаційного виходу з кухні ресторану та виходів на сходові клітки з коридорів готелю виконані такими, що відчиняються не за напрямком евакуації; двері евакуаційних виходів з коридорів готелю не обладнані пристроями для самозачинення та не мають ущільнення в притулах; приміщення топкової на твердому палеві не відокремлене від решти приміщень ресторану протипожежними перешкодами з нормованими межами вогнестійкості та межами поширення вогню по них із заповненням прорізів в цих перешкодах протипожежними дверима, що мають пристрої для самозачинення та ущільнення в притулах. При цьому, позивач обґрунтовує правомірність такого висновку тим, що наведені порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

Відповідно до ст. 1 Кодексу цивільного захисту України даний правовий акт регулює відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Згідно 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, до завдань і обов'язків суб'єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об'єктах суб'єкта господарювання; забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту; розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії; організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб'єкта господарювання; створення об'єктових формувань цивільного захисту відповідно до цього Кодексу та інших законодавчих актів, необхідної для їх функціонування матеріально-технічної бази і забезпечення готовності таких формувань до дій за призначенням; створення диспетчерських служб відповідно до цього Кодексу та інших законів, необхідних для забезпечення безпеки об'єктів підвищеної небезпеки; проведення оцінки ризиків виникнення надзвичайних ситуацій на об'єктах суб'єкта господарювання, здійснення заходів щодо не перевищення прийнятних рівнів таких ризиків; здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки; декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки: розроблення планів локалізації та ліквідації наслідків аварій на об'єктах підвищеної небезпеки; проведення об'єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту; забезпечення аварійно-рятувального обслуговування суб'єктів господарювання, відповідно до вимог статті 133 цього Кодексу; здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій; забезпечення безперешкодного доступу посадових осіб органів державного нагляду, працівників аварійно-рятувальних служб, з якими укладені угоди про аварійно-рятувальне обслуговування суб'єктів господарювання, для проведення обстежень на відповідність протиаварійних заходів планам локалізації і ліквідації наслідків аварій на об'єктах підвищеної неберення вогню по них із заповненням прорізів в цих перешкодах протипожежними дверима, що мають пристрої для самозачинення та ущільнення в притулах. При цьому, позивач обґрунтовує правомірність такого висновку тим, що наведені порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення. грозу життю та здоров'ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб'єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Частиною 1 ст. 51 та ч. 3 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

Згідно ст. 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб'єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у ст.65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

В силу ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Частинами 1-2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З Кодексом цивільного захисту України також узгоджуються положення Порядку проведення планових (позапланових) перевірок щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 листопада 2015 року №1337, згідно п.18 якого на підставі акта перевірки, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, ДСНС України або її територіальний орган звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг. У разі наявності на об'єкті перевірки інших порушень посадовою особою ДСНС України або її територіального органу на підставі акта перевірки складається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки згідно з додатком 6 до цього Порядку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

З аналізу викладених положень, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач не погоджується з підставами та порядком проведення планової перевірки, за результатами якої складено акт № 213 від 11 листопада 2016 року. При цьому, відповідачем не заперечується наявність виявлених під час перевірки порушень, натомість під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем надано до суду докази на підтвердження здійснення заходів щодо їх усунення.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Колегія суддів зазначає, що пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров'ю людей виникає не лише при наявності порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо можуть до неї призвести, а й при наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі.

При розгляді цієї категорії справ суд перевіряє наявність порушень законодавства у відповідній сфері суспільних відносин (в даному випадку у сфері забезпечення техногенної та пожежної безпеки), встановлює, чи несуть вони реальну загрозу життю та здоров'ю людей, а також перевіряє чи існує ця загроза станом на день прийняття судового рішення. Суд вживає негайних заходів для зупинення роботи суб'єкта господарювання, якщо встановить наявність реальної небезпеки життю і здоров'ю людей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури призначення та проведення перевірки, колегія суддів вважає такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки такі доводи виходять за межі предмету доказування у даній справі.

Предметом даного позову є перевірка застосування заходів реагування, а саме підтвердження наявності або відсутності підстав для їх застосування, а не правомірність дій контролюючого органу під час проведення перевірки.

При цьому, відповідачем не надано доказів оскарження дій контролюючого органу щодо проведеної перевірки, а також припису, складеного за результатами її проведення до суду.

З приводу наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції документів на підтвердження факту усунення виявлених під час перевірки порушень колегія суддів зазначає, що вказані документи не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги та слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції і прийняття нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову, оскільки вони складені після прийняття судом першої інстанції рішення у даній справи, тобто дії на усунення виявлених контролюючим органом порушень вчинялись відповідачем вже під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, наданих документів на час розгляду справи в суді першої інстанції не існувало. Колегія суддів зауважує, що усунення усіх виявлених порушень після постановлення судового рішення про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду є підставою для скасування таких заходів у встановленому законодавством порядку, а не підставою для скасування судового рішення.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017р. по справі 820/6518/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 09.10.2017 р.