Справа № 825/1058/16
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2017 року у справі за його позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1) про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21 лютого 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суд від 8 лютого 2017 року про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись з ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_4 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 91 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що, на думку заявника, підтверджується рішеннями суду касаційної інстанції від 1, 7 березня, 7 та 26 липня 2017 року (справи №№ К/800/33770/14, К/800/16040/16, К/800/22954/17, К/800/16201/15 відповідно).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

У справі, що розглядається, суд касаційної інстанції, посилаючись на Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, погодився із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що у відповідача відсутні будь-які обов'язки щодо видачі речового забезпечення ОСОБА_4 або виплати йому грошової компенсації за таку невидачу, оскільки останній не подав до речової служби в/ч НОМЕР_1 речовий атестат та не звертався до відповідача із рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, про що свідчать довідки в/ч НОМЕР_1 від 12 грудня 2016 року №№ 3283 та 3284.

Окрім того, при звільненні ОСОБА_4 з військової служби у запас відповідач виплатив йому грошове забезпечення в повному розмірі.

У порівнювальних рішеннях суду касаційної інстанції від 1, 7 березня,

7 та 26 липня 2017 року спірні правовідносини стосувалися виплати компенсації у розмірі податку з доходів з фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України від 22 травня 2003 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», утриманого з грошового забезпечення при звільненні з військової служби.

З викладеного випливає, що рішення касаційного суду, додані на обґрунтування заяви, ухвалені за іншої правової ситуації та нормативного регулювання, не містять проявів і не підтверджують наявність неоднакового застосування одних й тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Такі обставини унеможливлюють прийняття рішення про відкриття провадження у справі і дають підстави вважати заяву необґрунтованою.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

О.Б. Прокопенко