Справа № 335/11093/16-а(2-а/335/314/2017)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Лукманової О.М.
суддів: Божко Л.А. Дурасової Ю.В.
при секретарі: Сонник А.В.
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому, просив визнати дії відповідача, який призначив пенсію за вислугу 28 календарних років на військовій службі в розмірі 2114,00 грн. незаконними; визнати за ним право власності на пенсію, розмір якої відповідає раніше призначеної за законодавством колишнього Союзу РСР в розмірі 299,52 радянських рублів; зобов`язати відповідача скасувати раніше ухвалений акт, яким було скасовано право на пенсію, розмір якої відповідає 299,52 радянських рублів; зобов`язати відповідача провести перерахунок виплаченої йому пенсії за вислугу років на військовій службі і призначити її в розмірі, який відповідає 299,52 радянських рублів.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання за права власності на пенсію, розмір якої відповідає раніше призначеній позивачу пенсії за законодавством колишнього Союзу РСР в розмірі 299,52 радянських рублів; зобов`язання скасувати раніше ухвалений акт, яким було скасовано право позивача на пенсію, розмір якої відповідав 299,52 радянських рублів. Дана ухвала не оскаржувалась.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Свої вимоги обґрунтував тим, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що суд першої інстанції з невідомих причин не став розглядати всі позовні вимоги, протиправно обґрунтовував свої доводи тим, що ухвалою суду від 12.12.2016 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження. У зв`язку з тим, що судом першої інстанції розглянута лише частина позовних вимог, просить справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказував, що прийнята судом першої інстанції постанова нормами матеріального права не обґрунтована, суд не взяв до уваги положення Конституції України та Європейську конвенцію щодо захисту права людини.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію з 11.10.1987 року за вислугою, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до розрахунку розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , наданий Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, станом на 28.08.2015 року, розмір пенсії з надбавками складає 3261,65 грн.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 має права та пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звертався до Генеральної прокуратури України з приводу виплати йому пенсії. Листом від 25.03.2013 року № 3621/В-6 Пенсійний Фонд України повідомив, що дія законів та інших нормативно-правових актів починається з моменту набрання актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, пенсія виплачується відповідно до чинних нормативних актів.
Викладене у постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року по справі № 335/1479/14-а відповідно до ст. 72 КАС України слід враховувати як доказ.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно ст. 1, ст. 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно ст. 2, ст. 5 вищевказаного Закону України, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби. Особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.
Відповідно до ст. 1 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992, за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР.
Згідно зі ст.ст. 1 - 3 Угоди про порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей і державне страхування військовослужбовців держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав від 15.05.1992 року, пенсійне забезпечення й обов`язкове державне страхування військовослужбовців Збройних Сил держав-учасниць Співдружності та інших військових формувань, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Сил Співдружності, Збройних Сил й інших військових формувань колишнього Союзу РСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих військовослужбовців здійснюються на умовах, за нормами і в порядку, що встановлені або будуть установлені законодавством держав-учасниць, на території яких проживають зазначені військовослужбовці та їх сім`ї, а до прийняття цими державами законодавчих актів з цих питань - на умовах, за нормами і в порядку, встановлених законодавством колишнього Союзу РСР. При цьому рівень пенсійного забезпечення військовослужбовців і їх сімей, який встановлюється законодавством держав-учасниць відповідно до Угоди про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, і членів їх сімей від 14 лютого 1992 року, не може бути нижче рівня, встановленого раніше законодавчими й іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. У вислугу років для призначення пенсій військовим зараховується служба (у тому числі на пільгових умовах) у Збройних Силах і інших військових формуваннях, зазначених у статті 1 цієї Угоди, у порядку, встановленому законодавством держав-учасниць, на території котрих військовослужбовці проходили службу. Розмір грошового забезпечення (заробітку) для призначення пенсій військовослужбовцям і їх сім`ям визначається в порядку, встановленому законодавством держав-учасниць, на території яких проживають військовослужбовці або їх сім`ї.
Передбачено, що перерахунок та виплата пенсії звільненим військовослужбовцям в Україні здійснюється відповідно до законодавства України. Пенсія призначається та виплачується у національній валюті України.
Згідно з п.п. 1, 2 Указу Президента України «Про реформу грошової системи України» № 549/92 від 07.11.1992 року, починаючи з 23-ї години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України, встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає купон Національного банку України. Бухгалтерський облік господарсько-фінансових та кредитних операцій та звітність в Україні ведуться в українських карбованцях.
Згідно з п.п. 1, 3, 7 Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні» № 762/96 від 25.08.1996 року, було проведено, починаючи з 2 вересня, в Україні грошову реформу - введення в обіг, визначеної Конституцією та іншим законодавством України національної валюти України, якою є гривня та її сота частина копійка. Українські карбованці підлягали обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100000 карбованців на 1 гривню. З 2 вересня 1996 року по 16 вересня 1996 року на території України функціонують у готівковому обігу гривня, а також український карбованець, який поступово вилучається з обігу. Починаючи з 24 годин 16 вересня 1996 року, функціонування українського карбованця в готівковому обігу припиняється. З цього моменту єдиним законним засобом платежу на території України є гривня. Виплата заробітної плати, стипендій, пенсій, допомог, інших грошових виплат населенню проводиться з 2 вересня 1996 року лише у гривнях без будь-яких змін порядку і строків такої виплати, без співвідношення до долара США.
Таким чином, всі виплати, готівкові, безготівкові розрахунки в Україні здійснюються грошовою одиницею гривня.
Колегія суддів звертає увагу, що судовим рішенням від 03.07.2014 року по справі № 335/1479/14-а передбачено, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства України та норм міжнародного права. Посилання на співвідношення гривні та долара США при нарахуванні пенсії є необґрунтованим, адже чинне законодавство України передбачає обчислення, нарахування, перерахунок та виплату пенсії лише в національній валюті.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції не розглянуто всі позовні вимоги, заявлені ним у позові.
Колегія суддів зазанчаає, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання за права власності на пенсію, розмір якої відповідає раніше призначеній позивачу пенсії за законодавством колишнього Союзу РСР в розмірі 299,52 радянських рублів; зобов`язання скасувати раніше ухвалений акт, яким було скасовано право позивача на пенсію, розмір якої відповідав 299,52 радянських рублів. Ухвала не оскаржувана позивачем та є чинною.
Колегія суддів вказує, що згідно ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; змінити постанову суду; скасувати її та прийняти нову постанову суду; скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції не має. Суд першої інстанції розглянув всі позовні вимоги ОСОБА_1 зважаючи на чинну ухвалу про відмову у відкритті провадження щодо частини позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова