Справа № 316/1224/17
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1224/17
Провадження № 2-а/316/145/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2017 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

секретаря судового засідання: Рябуха О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі Запорізької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_2 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( надалі - позивач) звернувся 10.08.2017 року до Енергодарського міського суду з позовною заявою до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області(надалі - відповідач) в обґрунтування якої зазначив наступне:

Позивач з01.01.1996 року по 16.03.2017 року включно отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ».

З 17 березня 2017 року на підставі заяви, йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2, однак не з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а із застосуванням показника за 2007 рік, а саме: 1197 грн. 91 коп.

У зв'язку з незгодою з проведеним перерахунком, в липня 2017 року він звернувся з заявою до відповідача з проханням провести перерахунок його державної пенсії з 17 березня 2017 року з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На яку, листом від 20.07.2017 р. №56/Ф-1 відповідачем було відмовлено у проведенні такого перерахунку.

Посилаючись на законодавство, позивач вважає порушеним його право на соціальні виплати, у зв'язку з чим просить суд: визнати неправомірним дії Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списом № 2 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, а саме 2014-2016 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та зобов'язати Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 ОСОБА_2 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, а саме 2014-2016 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 17 березня 2017 рокуз урахуванням сум фактично проведених виплат.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 32).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 33), відповідно до вимог ч.8 ст.35 КАС України, вважається що повістку відповідачу вручено.

Про поважність причин неявки, відповідач суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи або заперечень на позов до суду не надав.

Згідно приписів ч.2 ст.40 КАС України, особи, які беруть участь у справі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про слухання справи та від нього не надійшло заяв про відкладення слухання справи, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч.1 ст.41 КАС України, у зв'язку з неявкою всіх сторін по справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Судом встановлено, що в 1996 році позивачу була призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» № 2262-XII від 09.04.92.

Згідно відповіді з Пенсійного фонду від 20.07.2017 року в березні 2017 року позивача було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, при цьому в задоволенні заяви позивача (а.с.7) про застосування при призначенні пенсії показника за три календарних роки, що передують року призначення пенсії - позивачу відмовлено (а.с.8). Згідно розрахунку, при проведення перерахунку пенсії, відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік (а.с.23-зворот).

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно із вимогами ст.5 вказаного Закону, останнім регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

А згідно зі ст.1 цього ж Закону, «пенсією» є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види ж пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» № 2263-XII від 09.04.92, яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

З аналізу положень ст.ст. 2, 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень ст.ст.5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ» вбачається, що видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника.

Натомість, обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, як визначено ч.1 ст.5 Закону України «Про пенсійне забезпечення військо службовців, осіб начальницького та рядового складу, органів внутрішніх справ», є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший (ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003р.).

Отже, з огляду на це, до даних правовідносин не підлягає застосуванню норма, визначена ч.3 ст.45 Закону, відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, відповідач здійснив неправомірні дії щодо нарахування розміру пенсії, порушив порядок та норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, за таких обставин та, приймаючи до уваги вказані вище норми діючого законодавства, орган пенсійного фонду мав призначити позивачу пенсію відповідно до положень ст.ст.25, 27, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини 2 статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Суд критично відноситься до доводів відповідача зазначених у письмовій відповіді на адресу позивача, оскільки в частині 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалах пенсійної справи, що в даному випадку відсутнє, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону.

Відповідач ототожнює поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та різні інші пенсії за іншими законами, що підтверджується новою редакцією частини третьої статті 45 Закону № 1058, в якій мова йде про розрахунок пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший по матеріалах однієї пенсійної справи.

У даному випадку, має місце призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2 по іншим нормам закону та відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший.

Пенсія за вислугою років - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - це пенсія за віком.

Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 у нього виникло вперше (а не відбувся перехід з одного виду пенсії на інший). Тобто пенсія згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу була призначена вперше, а тому, виникає право на застосування формул визначення розміру пенсії, які використовуються при призначенні пенсії вперше, а не тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході із одного виду пенсії на інший.

Враховуючи те, що на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було призначено пенсію вперше, тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати ст.40 даного Закону. В силу викладеного, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2014-2016 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні, із якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн.).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій відносно нарахування пенсії позивачу.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності. За нормами матеріального права суд кваліфікує спірні правовідносини, тобто дає їм правову оцінку. Застосування судом норм матеріального права полягає у співставленні встановлених судом обставин з ознаками норми матеріального права, яка регулює поведінку учасників спірних відносин, а також у з'ясуванні відповідних правових наслідків у разі порушення такої норми кимось із учасників. Застосування судом норми процесуального права полягає у вчиненні процесуальних дій та ухваленні рішень, що обумовлені обставинами розгляду справи. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням зазначених положень, з метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та призначення пенсії з урахуванням показника середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2007 рік в розмірі 1197 грн. 91 коп.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 99 КАСУ, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в частині вимог, строк звернення яких не пропущений, а саме з 17 березня 2017 року, що не протиречить чинному законодавству.

З метою повного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із застосуванням показника із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 рокита позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9-11, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги адміністративної позовної заяви ОСОБА_2 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним дії Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списом №2 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки.

Зобов'язати Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, а саме з 2014-2016 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 17 березня 2017 року з урахуванням сум фактично проведених виплат.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.О. Вільямовська