Справа № 307/1841/17
Суддя: Розман М. М.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1841/17
Провадження № 2-а/307/65/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М.., при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП, поліцейського ОСОБА_2 відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП ОСОБА_3, де третя особа без самостійних вимог Міністерство внутрішніх справ України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП, поліцейського ОСОБА_2 відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП ОСОБА_3, де третя особа без самостійних вимог Міністерство внутрішніх справ України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що 16.07.2017 року приблизно о двадцять другій годині він підійшов до свого авто, яке було припарковано з дотриманням Правил дорожнього руху у м. Перечин, Закарпатської області. Автомобільний транспортний засіб в центральній частині міста, з дотриманням вимог правил дорожнього руху, залишив його батько декілька днів перед цим, так як мав терміново поїхати на автобусі з м. Перечин. Він взявши запасний комплект ключів поїхав у місто Перечин, щоб забрати автомобіль додому. Коли він підходив до свого автомобіля по дорозі проїздила патрульна машина без увімкненої мигалки та зупинилась неподалік від нього, з нього вийшов інспектор та почав бігти до нього, а він в той час ще не встиг сісти до автомобіля, так як шукав ключі в сумці.

Інспектор не представившись почав вимагати його «права» і «техпаспорт». Однак, на його аргументи, що він не являється водієм, так як він не керував транспортним засобом, а тому відсутня правова підстава перевіряти документи, які підтверджують право керування транспортним засобом інспектор не міг прокоментувати. На його слова інспектор відреагував агресивно та почав погрожувати йому особистим оглядом для вилучення документів та затриманням за непокору представнику поліції, притягнути за це до кримінальної відповідальності. Погрожував викликати евакуатор та помістити автомобіль на майданчик для зберігання транспортних засобів на місяць. Тоді він маючи побоювання за своє майно та кримінальне переслідування з боку правоохоронних органів предявив посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу, які знаходились в автомобілі. Інспектор взяв документи та пішов з ними до патрульної машини, як він виразився: «Перевірити по базі чи машина не знаходиться в розшуку чи арешті». Приблизно через 10-15 хвилин інспектор покликав його до патрульної машини. Підійшовши він побачив, що інспектор тримає його посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і щось записує. Інспектор сказав, що якщо він хоче отримати свої документи від нього, йому необхідно підписати якийсь документ. Коли він захотів його прочитати, то інспектор заборонив йому це зробити сказавши: «Ти підписуєшся за копію. Потім читай скільки хочеш. Або підписуйся, або шукатимеш нас щоб забрати свої права, так як нам потрібно їхати в Ужгород.»

Тоді він підписав якийсь документ в місці, на яке йому вказав інспектор, та отримав від нього документи. Після цього інспектор передав йому постанову, що оскаржується. Зі змісту постанови вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме зупинку автомобільного транспортного засобу в дії знаку «зупинку заборонено» та без полісу обовязкового цивільного страхування, відповідальність яке передбачена частиною 1 статті 121 КУнАП. При цьому інспектором не здійснено посилання на ч. 1 ст. 122 КУпАП, яку слід було застосувати в його вигаданій ситуації.

Позивач вказує, що він правопорушення не вчиняв, автомобільний транспортний засіб здійснював стоянку з дотриманням вимог правил дорожнього руху та в автомобілі знаходився поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на його імя.

Також позивач зазначив, що працівником поліції зазначено час зупинки транспортного засобу 16.07.2017 о 22:10 годин, тоді як зупинка його автомобільного транспортного засобу була проведена 14.07.2017 року іншим водієм. Про ці обставини він не міг сказати інспектору, так як фактичного розгляду справи не було. Інспектор просто склав постанову та, без заслуховувань його пояснень, вручив йому копію постанови, не розяснював йому його права, передбачених законодавством.

Крім того позивач вказує, що інспектор Машкаринець Іван Васильович в постанові зазначив, що він, начебто, здійснив зупинку транспортного засобу та не мав при собі полісу обовязково цивільного страхування, а в постанові посилається на ч. 1 ст. 126 КУпАП. В той час за порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 865189 від 19.04.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, так як подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, а тому суд в порядку ст. 128 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП та поліцейський ОСОБА_2 відділення поліції Ужгородського ВП ГУНП ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 128 КАС України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 41 КАС України у звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 16 липня 2017 року серії БР №944762 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАп і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Як зазначено у вказаній постанові, 16 липня 2017 року о 22 годині 10 хвилин в м.Перечин по вул.Ушанській водій керував автомобілем «Рено FLUENCE» , держномер АО 8596 АТ без полісу обов'язкового страхування та здійснив зупинку в межах дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено» (а.с.9).

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Одним із основних завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи (ст.245 КУпАП).

У відповідності до вимог ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією нормою передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у формі: не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб. Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Проте, працівником поліції в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в розділі, де вказується суть адміністративного правопорушення та опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначено дії ОСОБА_1, які охоплюються диспозиціями ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, в той час як, дії особи кваліфіковані лише за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач не скористався своїм правом на участь у справі і не надав будь яких доказів, які б свідчили про правомірність оскаржуваної постанови і відповідно спростовували доводи позивача.

У зв'язку з цим та беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів, крім оскаржуваної постанови, які б вказували на вчинення ОСОБА_4 даного правопорушення, суд вважає, що позов слід задоволити.

Оскільки відповідач являється суб'єктом владних повноважень і представником державного органу, то судові витрати в частині сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 33, 126, 222, 251, 256, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 11, 41, 71, 128 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову поліцейського ОСОБА_2 відділення поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області серії БР № 944762 від 16.07.2017 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Тячівського

районного суду ОСОБА_5