Справа № 568/25/17
Суддя: Мельник Д. В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №568/25/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 р. м.Радивилів Рівненської області

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Саган В.В.,

за участю:

позивач ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центру по нарахуваню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, в якому просить визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій в розмірі меншому ніж передбачено законодавством, незаконними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату йому щорічної разової грошової допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком в сумі 4730 гривень, з урахуванням суми, фактично отриманої допомоги.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що є учасником бойових дій і відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одержання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Виплату допомоги законодавством покладено на Центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрацій. Проте, зазначену допомогу в 2016 році отримав в значно меншому розмірі ніж передбачено Законом. Вважає, що такі дії відповідача суперечать положенням ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ у редакції, що діяла до змін від 22 грудня 2007 року, які за рішенням Конституційного суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року були визнані неконституційними. А тому вважає, що враховуючи позицію Конституційного Суду України, викладену в зазначеному рішенні, відповідач зобов'язаний був виплатити йому допомогу в розмірі, передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, яка станом на 1 травня 2016 року складала 1130 гривень.

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, як відповідач по справі, позов не визнав. На адресу суду надійшло письмове заперечення проти позову та клопотання про розгляд справи за відсутності представників відповідача(а.с.12).

Під час розгляду справи по суті ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у його заяві. ОСОБА_1 підтвердив, що йому, як учаснику бойових дій, було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня у 2016 році у розмірі 920 гривень.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій і, таким чином, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.3,4).

Позивачу було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 05 травня у 2016 році у розмірі 920 гривень, що підтверджується документально. Дані фактичні обставини підтвердив і позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи по суті ( а.с.5-6).

Судом досліджено надану позивачем ОСОБА_1 ксерокопію газети «Дзеркало плюс» від 17.11.2016 року. Із даного письмового доказу судом встановлено, що посадові особи Дубенського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги повідомляють учасників бойових дій щодо можливості звернення за правовою допомогою до даної установи з метою отримання грошової допомоги за 2016 рік у розмірі 5 650 гривень (а.с.15)

Позивач звернувся до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації із письмовою заявою про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік на підставі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком(а.с.5).

Листом № 01-26-01/60 від 04.01.2017 року Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації повідомив, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується одноразова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Вказаний закон є чинним і діючим на всій території України без жодних обмежень або виключень (а. с. 6)

У своєму письмовому запереченні проти позову, посадові особи Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації вказали на те, що виплата ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році здійснено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року "Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" у розмірі 920 гривень. Така виплата, передбачена Законом України "Про внесення змін до Бюджетного Кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року, в п.26 розділу УІ якого вказано, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов"язкового державного страхування(а.с.12,13)

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Ч. 1 ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

В свою чергу, Законом України від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 р. від 28.12.2014 року, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 гривень.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України в п. 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом ч. 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то в даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Крім цого, згідно ст.1 Бюджетного Кодексу України, цим Кодексом регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Згідно п.п. "б" п. 9 ч.1 ст.89 Бюджетного Кодексу України , щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань відноситься до видатків, що здійснюються з Державного Бюджету України.

За правилом ч.2 ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Тобто, питання соціального захисту осіб, які підлягають під дію цього закону, регулюються цим та іншими законами.

Таким чином, враховуючи, що щорічна разова грошова допомога, яка виплачується позивачу ОСОБА_1, віднесена до видатків Державного бюджету України і її виплата встановлюється, як Законом України"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , так і Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", то останній є не лише нормативно-правовим актом прийнятим пізніше, а й спеціальним в даному випадку.

Крім цього, згідно положень ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст. 1 та ч.ч.1,3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено обмеження, а саме, непоширення мінімального розміру пенсії за віком на правовідносини, що виникають на підставі інших законів. Отже, мінімальний розмір пенсії за віком не може бути застосовано для виплати разової грошової допомоги учасникам війни до 5 травня.

Вважаючи на викладене, відповідач при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 920 гривень, діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (чинного з 1 січня 2015 року) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Щодо покликання позивача на недопустимість при прийняті нових законів звуження обсягу існуючих прав і свобод, суд робить висновок про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожному на достатній життєвий рівень.

Також, Конституційний Суд України вказав, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідно до чинного законодавства існує той же обсяг прав позивача на одержання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня ( тобто саме таке право не скасовано), а порядок і розміри її виплати згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", на час виникнення спірних правовідносин встановлено Кабінетом Міністрів України і відповідачем дотримано, то порушень права позивача на одержання такої допомоги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись п.26 розділу VI Закону України від 28.12.2014 р. "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", керуючись ст. 7-12, 70-71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її отримання .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного провадження буде поновлено, то вважається що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Д.В.Мельник