Справа № 451/1019/17
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

10 жовтня 2017 рокуСправа №451/1019/17
Провадження № 2-а/451/41/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Мулявка О.В.

за участі секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом, відповідно до вимог якого просить визнати протиправними дії інспектора Патрульної поліції м.Львова ОСОБА_2 та скасувати постанову серія АР №549566 від 27.07.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування вимог посилається на обставини, що 27.07.2017 року інспектором Патрульної поліції м.Львова ОСОБА_2 була складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП керування транспортним засобом з незастебнутим ременем безпеки.

Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія АР №549566 від 27.07.2017 року є незаконною, оскільки в даній постанові вказані недостовірні відомості. Зокрема, в графі №2 (місце розгляду справи) зазначено вул. Б.Хмельницького, 188А ТЦ «Епіцентр», хоча його зупинили і складали постанову за адресою: м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 192 (АЗС «Вог»). Також в графі №6 інспектор патрульної поліції здійснив виправлення в зазначенні частини статті Кодексу України про адміністративні правопорушення з частини 4 на частину 5 або з частини 5 на частину 4, чим порушив Наказ МВС від 06.11.2015 року №1376 Про затвердження Інструкції про порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Так розділ 4 пункт 9 даної Інструкції передбачає, що бланк постанови по справі про адміністративне право рушення заповнюється розбірливим почерком, не допускаються закреслення та виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Позивач зазначає, що з вищезазначену постанову вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, із посиланням на норми матеріального і процесуального права, просить дії інспектора Патрульної поліції м.Львова визнати протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

Позивач у судове засідання не зявився, надавши в адресу суду письмову заяву просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити (а.с.39).

Також 28.09.2017 року за вх..№5259 в адресу суду надійшли пояснення позивача щодо позовних вимог,в яких останній, крім обгрунтувань викладених в адміністративному позові, вказує, що 27.07.2017 року його зупинили на автомобілі Hyundai Santa FE номерний знак RP 60919 працівники патрульної поліції м.Львова і почали звинувачувати в тому, що він порушив правила дорожнього руху, а саме керував автомобілем без пристебнутого ременя безпеки. Повідомляє, що його зупинили на вул. Б.Хмельницького, 192 при вїзді на АЗС «Вог». При цьому позивач, зупинивши автомобіль, відстебнув ремінь безпеки, заглушив автомобіль і відкрив передню дверку зі сторони водія, після чого через 10-15 секунд до нього підійшов працівник поліції і повідомив його про порушення п.п.2.3 Правил дорожнього руху, а саме керування автомобілем без пристебнутого ременя безпеки. Він з працівниками патрульної поліції не погодився і запропонував показати йому докази. Жодних доказів йому не надали та почали складати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що працівники патрульної поліції не мають права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та зясування всіх обставин справи, а звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях (а.с.36-37).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Про причини, що унеможливили їх прибуття у засідання, суд не повідомили.

Однак, в матеріалах справи наявне заперечення на адміністративний позов, яке надійшло в адресу 29.08.2017 року від представника Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 і відповідно до якого вбачається, що предявлений позов відповідач вважає таким, що не підлягає до задоволення.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР №549566 від 27.07.2017 року вбачається, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Hyundai Santa FE номерний знак RP 60919, рухаючись по вул. Кукурудзяній, 1 у м.Львові, в автомобілі обладнаному ременем пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п.2.3 ПДР України.

На водія ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн., згідно ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно ст.284 КУпАП інспектором Шпитком Ю.В. 27.07.2017 року винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №549566 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн..

Представник відповідача також вказує, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 згідно розділу ІІІ пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважає, що дана постанова винесена відповідно до ст.ст.222, 283, 284 КУпАП і є законною, обґрунтованою та справедливою.

Просить відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 та розгляд справи проводити у відсутності представника (а.с.23-28).

Розглянувши заяви позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Із змісту статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (ст.ст.71,72 КАС України).

Згідно зі ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути обовязково зясовані серед інших обставин і такі як, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, судом встановлено, що 27 липня 2017 року о 16:10 год. інспектором Шпитком Ю.В. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №549566, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривні (а.с.4).

Відповідно до фабули, викладеної в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 27 липня 2017 року о 16:10 год., у м.Львові по вулиці Кукурудзяній,1 керував автомобілем марки Hyundai Santa FE номерний знак RP 60919, який обладнаний ременем пасивної безпеки, не будучи пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.п.2.3 Правил дорожнього руху України.

Зі змісту ст.ст.7,9,251 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Піддавши аналізу наявні в справі матеріали, суд вважає, що відповідачем не зібрані належні докази щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Наведене підтверджується і самою постановою, в якій не наведено таких доказів, зокрема не міститься посилань на протокол в справі про адміністративне правопорушення, показання свідків та самого ОСОБА_1, матеріали фото- чи відеозйомки тощо.

Також на думку суду слід зазначити, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених вище положеннях законодавцем визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Відповідно, на думку суду, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції не надала ОСОБА_1 можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

Крім цього, 26 травня 2015 року Конституційним Судом України у справі №1-11/2015 прийнято рішення, яке є обовязковим до виконання на території України і, відповідно до такого зазначено, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем вчинення», які містяться у ст.ст.258,276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Зокрема, словосполучення «за місцем вчинення», застосоване у положенні ч.1 ст.276 цього Кодексу, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.258 КУпАП на орган, уповноважений на винесення постанов про вчинення адміністративного правопорушення, покладено обовязок виносити таке рішення згідно вимог ст.283 КУпАП.

У ст.283 КУпАП зазначається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Наведене слід розуміти, що для винесення постанови, співробітник поліції спочатку повинен розглянути адміністративну справу (вивчити докази, показання свідків, пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката тощо).

Тобто, для винесення законного та обґрунтованого рішення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, справа про порушення ПДР може бути розглянута лише в будівлі правоохоронного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У супереч наведеному та вимогам ОСОБА_1, оскаржувану постанову інспектором винесено безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу.

З урахуванням наведеного, суд переконаний, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена в супереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування.

Щодо вимоги про скасування адміністративного стягнення, суд наголошує, що при скасуванні оскаржуваної постанови, має місце автоматичне скасування і адміністративного стягнення, зазначеного у такій.

Керуючись ст.ст.7-12,71,160-163,171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №549566 від 27 липня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, визнати незаконною та скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_4