Справа № 336/7153/16-а (2-а/336/39/2017)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
01 червня 2017 рокусправа № 336/7153/16-а (2-а/336/39/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2017 року у справі № 336/7153/16-а (2-а/336/39/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальону Управління патрульної поліції м. Чернівці Департаменту патрульної поліції сержант поліції Підгурська Іванна Дмитрівна про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и л а:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою відповідача від 15 листопада 2016 р. серії АР№ 0874244 його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за те, що 15 листопада 2016 р. о 00 годин 01 хвилин по вулиці Шептицького, водій транспортного засобу «Chevrolet Aveo SF69Y» проїхав під знак НОМЕР_1 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4 В Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вказує, що правил дорожнього руху він не порушував, під знак 3.21 «В`їзд заборонено» не проїжджав. Не зважаючи на це, відповідач винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказала, що правопорушення скоєне в районі дому № 13 на АДРЕСА_1 , але автомобіль, яким він керував, інспектор вперше побачила при виїзді на вулицю Головну, біля буд. АДРЕСА_2 , що знаходиться від так званого місця скоєння правопорушення майже за кілометр. Крім того, відповідачем при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення не було роз`яснено прав, передбачених статтею 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Також відповідач безпідставно відмовила в задоволенні клопотання про перенесення місця та часу розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористатися правовою допомогою, не ознайомила позивача з фото,- або відео- фіксацією так званого правопорушення. Відсутні також й свідки вказаних у спірній постанові подій. Поряд із цим, відповідачем застосовано штраф у розмірі, який не передбачено санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП. Просить суд визнати протиправною й скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції інспектора патрульної поліції у м. Чернівці подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до змісту постанови про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2016 р. серії АР № 0874244, прийнятої відповідачем, 15 листопада 2016 р. о 00 годин 01 хвилин по вулиці Шептицького (місто не зазначено), водій транспортного засобу ОСОБА_1 (ім`я позивача згідно з паспортом - ОСОБА_2 ) «Chevrolet Aveo SF69Y» проїхав під знак 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4в Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, ймовірно 512,55 (255) гривень (зазначено нечітко).
Слід зауважити, що відповідачем не надано суду доказів того, що позивач здійснив проїзд під знак 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п. 8.4в Правил дорожнього руху України. Поряд із цим, позивач вказує у позові, що він не порушував вимог п. 8.4 в Правил дорожнього рухуУкраїни, не здійснював проїзд під проїзд під знак 3.21 «В`їзд заборонено».
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.
Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами. Обов`язок доказування покладається на суб`єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Колегія суддів вказує, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил. Однак у даній справі при виявленні можливого адміністративного правопорушення належно його не зафіксовано.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, чого Поліцейським не здійснено.
Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України судова колегіія, -
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2017 року у справі № 336/7153/16-а (2-а/336/39/2017) залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України.
Головуючий: С.В. Сафронова
Суддя: Д.В. Чепурнов
Суддя: В.В. Мельник