Справа № 338/1020/16-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/2928/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В , Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2017 року про закриття провадження у справі № 338/1020/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Манявської сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення сесії сільської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою,-

В С Т А Н О В И В :

16.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Манявської сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 та просив визнати протиправним та скасувати рішення сесії Манявської сільської ради від 07.02.2014 року № 580-23/2014 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 0,60 га».

В обґрунтування вимог зазначає, що рішенням сесії Манявської сільської ради від 30.11.1993 року, жителям села Манява було передано у приватну власність земельні ділянки, які перебували у їх користуванні. В тому числі позивачу було передано ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд та 0,55 га для ведення особистого підсобного господарства.

Вважає, що відповідач, надаючи дозвіл гр. ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 0,60 га діяв незаконно, оскільки остання не має жодних прав на приватизацію земельних ділянок, якими він користується.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Манявської сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення сесії сільської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою - закрито.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржено ОСОБА_2. Вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зокрема звертає увагу суду на те, що ухвалою Богородчанського районного суду від 15.09.2016р. у справі № 338/872/16-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/61358179), яка набрала законної сили, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Манявської сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення сесії сільської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв'язку із тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Окрім того вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає правовому висновку Верховного суду України викладеному в постанові Верховного суду України від 07.06.2016р. у справі за позовом прокурора Нововодолазького району Харківської області до Нововодолазької РДА про скасування розпоряджень, який є обов'язковим для судів, згідно якого встановлено, що суб'єкт владних повноважень при винесенні рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснює владні управлінські функції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскаржується правовий акт рішення сільської ради від 07.02.2014 року, яким вирішено питання щодо розпорядження земельними ділянками, котрі уже були рішенням сільської ради передані у позивачу власність.

Відтак, суд дійшов висновку, що у даному спорі фактично ставиться питання про припинення права на ці ділянки ОСОБА_3.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що Рішенням сесії Манявської сільської ради народних депутатів шістнадцятої сесії двадцять першого скликання від 30.11.1993 року розглянуто заяви жителів села на приватизацію землі та вирішено передати в приватну власність земельні ділянки жителям, зокрема ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,10 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,55 га.

Рішенням сесії Манявської сільської ради від 07.02.2014 року № 580-23/2014 надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 0,60 га, а саме:

- орієнтованою площею 0,07 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- орієнтовною площею 0,09 га в АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства;

- орієнтовною площею 0,32 га в АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства;

- орієнтовною площею 0,03 га в АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства;

- орієнтовною площею 0,09 га в АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства.

Також рішенням сесії Манявської сільської ради від 28.07.2016 року № 113-5/2016 надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки на умовах безоплатної передачі у власність орієнтованою площею 0,09 га у АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що знаходяться в користуванні громадян, категорія земель - сільськогосподарські землі, угіддя-рілля, розташована в межах населеного пункту, неосушена.

Окрім того, даним рішенням відмовлено гр. ОСОБА_3 у наданні дозволу на приватизацію земельних ділянок, а саме :

- 0,07 га в АДРЕСА_1, 22 для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- 0,32 га в АДРЕСА_2, 0,09 га по вул. Коцюбинського для ведення особистого селянського господарства указаних у заяві в зв'язку з тим, що згідно сесії Манявської сільської ради від 07.02.2014 року № 580-23/2014 гр. ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення цих земельних ділянок.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Так, відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування (оренду).

Виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Зазначена правова позиція колегії суддів Вищого адміністративного суду України відповідає висновкам, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 01.04.2010 року №10-рп/2010, яке згідно з вимогами частини другої статті 150 Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Отже, висновок у справі, що розглядається, про те, що відповідач при винесенні спірного розпорядження про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її в оренду не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 19 січня 2016 року (справа № 21-3690а15) та від 11 жовтня 2016 року (справа 21-1625а16).

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне наголосити на тому, що прийняття відповідачем рішення за поданою позивачем заявою не тягне за собою наслідком набуття позивачем права власності чи права користування земельною ділянкою, а також не тягне наслідків у вигляді порушення права власності чи права користування земельною ділянкою іншими особами.

Також, слід зазначити, що з Рішення сесії Манявської сільської ради народних депутатів шістнадцятої сесії двадцять першого скликання від 30.11.1993 року, яким передано позивачу у приватну власність земельні ділянки, не вбачається, що це саме ті земельні ділянки, щодо яких надано дозвіл гр. ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 0,60 га.

Тому, твердження суду першої інстанції, що даний спір підлягає розглядові у відповідності до ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України за правилами цивільного судочинства є помилковим, так як суть даного спору не відповідає положенням частини 1 пункту 1 ст. 15 Кодексу щодо розгляду в порядку цивільного судочинства справ про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із земельних відносин.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 03.02.2017 року про закриття провадження у справі № 338/1020/16-а - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль
Повний текст судового рішення

виготовлено 09.10.2017 року.