Справа № 815/3870/17     
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3870/17
УХВАЛА

10 жовтня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2017 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича про визнання дій неправомірними.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича про визнання дій неправомірними було повернуто позивачеві на підставі п.6 ч.3 ст.108 КАС України.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

09.10.2017 року зазначена справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича про визнання дій неправомірними слід відмовити з наступних підстав.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що в позовній заяві позивач просить суд визнати дії відповідача неправомірними в частині не складення протоколу затримання транспортного засобу при евакуації 24.11.2016 року, не вручення протоколу затримання транспортного засобу при евакуації 24.11.2016 року, не складення опису грошових коштів та речей, які знаходились в автомобілі до його евакуації 24.11.2016 року, затримання автомобіля на строк більше трьох днів після евакуації 24.11.2016 року, порушення порядку евакуації та доставки транспортного засобу на спеціальну площадку або стоянку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 24.11.2016 року за участю водія автомобіля ВАЗ 2108 (позивач) сталося ДТП, оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди здійснював слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області Омельченко З.В. Позивач вважає дії відповідача протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з цим, згідно з актом прийому-затримання транспортного засобу № 1836-1 від 24.11.2016 року та направленням транспортного засобу на стоянку тимчасового затримання від 24.11.2016 року вбачається, що затримання транспортного засобу ВАЗ-2108 та направлення його на майданчик тимчасового тримання здійснено старшим слідчим відділу розслідування злочинів в галузі транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області Омельченком З.В. на підставі ст.237 Кримінального процесуального кодексу України за наслідками розгляду матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, під час якої травмовано ОСОБА_3

Діяльність органів дізнання, досудового розслідування та досудового слідства щодо порядку провадження у кримінальних справах регламентується Кримінальним процесуальним кодексом України.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, оскарження до суду окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового розслідування та досудового слідства може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб вказаних органів не належить до сфери управлінської, оскільки такі органи виконують виключно владні процесуальні функції.

Суд зазначає, що згідно з п.1 ч.1 ст.303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, крім інших: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.2 ст.303 Кримінального процесуального кодексу України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначається ст.306 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з п.2 ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Таким чином, суд вважає, що даний спір належить до розгляду у місцевому загальному суді в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21 червня 2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну «встановлений законом» у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, з урахуванням ст.109 КАС України, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справ слід відмовити.

Суд зазначає, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст.2, 3, 17, 107, 109, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Слідчого СУ ГУНП в Одеській області Омельченка Захара Вікторовича про визнання дій неправомірними.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко