Справа № 814/912/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

04 жовтня 2017 року Справа № 814/912/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомкомунального виробничого підприємства по організації харчування в навчальних закладах, вул. Генерала Карпенка, 49, м. Миколаїв, 54038

доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

проскасування податкового повідомлення-рішення від 22.02.2017 р. № НОМЕР_1,
ВСТАНОВИВ:

Комунальне виробниче підприємство по організації харчування у навчальних закладах звернулося до суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.02.2017 р. № НОМЕР_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач здійснює свою господарську діяльність в їдальні Миколаївської міської ради, де і проводить готівкові розрахунки із застосуванням РРО, які в повній сумі обліковуються в КОРО. Сукупність вказаних дій і є оприбуткуванням готівки у відповідності до ч. 3 п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 (далі Положення № 637). Крім того, у 2015 р. контролюючим органом вже проводилася перевірка позивача за аналогічних обставин і порушень ведення касових операцій встановлено не було.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких посилається на ч. 2 п. 2.6 Положення № 637 і вказує на необхідність здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

За клопотанням представника позивача справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

06.02.2017 р. відповідачем проведена фактична перевірка їдальні міськвиконкому, де здійснює господарську діяльність позивач, щодо дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів, результати якої оформлені актом від 08.02.2017 р. № 0019/14/29/14/05475854.

Перевіркою встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 101628,67 грн., а саме: готівка проведена через РРО і відображена у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків, однак у день одержання готівкових коштів не проведена по касовій книзі підприємства.

Висновки акту перевірки стали підставою для винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 22.02.2017 р. № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 508143,35 грн.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

Пунктом 2.6 Положення встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

На переконання суду конструкція вказаного пункту вказує на те, що за загальним правилом для оприбуткування готівки необхідно відображати облік готівки в касовій книзі, однак у випадку застосування РРО достатнім для оприбуткування готівки є здійснення обліку в КОРО на підставі фіскальних звітних чеків.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верхового Суду України від 26.02.2013 р. і від 01.04.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З акту перевірки та заперечень відповідача вбачається, що позивач здійснював облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО і саме щодо цього порушень не виявлено, відтак суд вважає, що позивач належним чином здійснював оприбуткування готівки.

Крім того, суд зазначає, що відповідальність за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки встановлена указом Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", однак п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Оскільки указ Президента України не є законом, а Податковий кодекс України має вищу юридичну силу, застосовуються положення Податкового кодексу України. Відтак, відповідальність за порушення норм законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, може бути встановлена лише нормами Податкового кодексу України або інших законів, однак останні не містять санкцій за неоприбуткування готівки у касах.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені законами України.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів перед судом правомірність оскаржуваного рішення, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 7622,16 грн., що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 22.02.2017 р. № НОМЕР_1.

3. Присудити комунальному виробничому підприємству по організації харчування у навчальних закладах (ідентифікаційний код 05475854) судовий збір у сумі 7622,16 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська