Справа № 826/2035/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

04 жовтня 2017 року 13:20 справа №826/2035/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГенеральної прокуратури України
третя особаГенеральний прокурор України Луценко Юрій Васильович
прозобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України (далі по тексту - відповідач), в якому просить зобов'язати відповідні служби Генеральної прокуратури України надати йому можливість бути на особистому прийому у Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2035/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року залучити до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича (далі по тексту - третя особа).

В судовому засіданні 24 квітня 2017 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2015 року до Генеральної прокуратури України надійшло звернення позивача від 21 жовтня 2015 року стосовно оскарження відповіді заступника Генерального прокурора України ОСОБА_5 від 23 вересня 2015 року та особистого прийому Генеральним прокурором України.

Листом Генерального прокурора України від 23 листопада 2015 року №05/1-8035-06 позивачу повідомлено, що відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" підстави для представництва його інтересів у суді відсутні. Також роз'яснено вимоги частини третьої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України про те, що незалежно від поважності причини пропуску строку касаційного провадження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга прокурора подана після спливу одного року з моменту набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили. Листом від 23 листопада 2015 року №05/1-8035-06 провадження за зверненням ОСОБА_1 від 21 жовтня 2015 року щодо законності дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", незгоди з судовими рішеннями та з відповідями органів прокуратури з цих питань Генеральною прокуратурою України припинено.

01 липня 2016 року до Генеральної прокуратури України надійшло звернення позивача від 21 червня 2016 року щодо особистого прийому Генеральним прокурором України з питань незаконних дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Рапортом від 06 липня 2016 року прокурора відділу №05/1 на скаргу ОСОБА_1 від 01 липня 2016 року стосовно законності дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", незгоди із судовими рішеннями та відповідями прокуратури, а також з інших питань, установлено, що за його попередніми зверненнями з аналогічних питань Генеральною прокуратурою України неодноразово проводились перевірки та надавалися відповіді, нових доводів, які потребують додаткової перевірки, у скарзі не наведено, як наслідок, скарга позивача залишена без розгляду та долучена до наглядового провадження.

Позивач вважає, що належної відповіді на свої звернення він не отримував, як наслідок, має право на особистий прийом у Генерального прокурора України.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву ОСОБА_1 заперечив у повному обсязі, зазначив, що відповідно до статті 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, як наслідок, відповідач вважає, що звернення ОСОБА_1 щодо особистого прийому Генеральним прокурором України на законних підставах долучено до наглядового провадження за його скаргами, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що 06 квітня 2015 року позивач звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_7 із зверненням вх. №104172-15, в якому просив призначити йому день і час для особистого прийому з проханням визнати дії "Райффайзен Банк Аваль" в частині відкриття, закриття та використання рахунку ЗАТ фірма "Меблі-1" за підписом ОСОБА_8 незаконними або законними.

20 липня 2015 року позивач звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_7 із зверненням, в якому просив визнати дії "Райффайзен Банк Аваль" в частині відкриття, закриття та використання рахунку ЗАТ фірма "Меблі-1" за підписом ОСОБА_8 незаконними або законними.

14 вересня 2015 року позивач звернувся до Генерального прокурора України ОСОБА_7 із зверненням вх. №274259-15, в якому просив змусити підлеглих Генерального прокурора України виконати належні законом їхні обов'язки, та дати позивачу відповідь на звернення позивача від 20 липня 2015 року стосовно визнання дії "Райффайзен Банк Аваль" в частині відкриття, закриття та використання рахунку ЗАТ фірма "Меблі-1" за підписом ОСОБА_8 незаконними або законними.

27 жовтня 2015 року до відповідача надійшло звернення позивача до Заступника Генерального прокурора України ОСОБА_5 від 21 жовтня 2015 року вх. №308046-15, в якому просив особистого прийому з проханням визнати дії "Райффайзен Банк Аваль" в частині відкриття, закриття та використання рахунку ЗАТ фірма "Меблі-1" за підписом ОСОБА_8 незаконними або законними.

19 листопада 2015 року прокурором відділу 05/1 підготовлено висновок про припинення розгляду звернень ОСОБА_1

У висновку від 19 листопада 2015 року встановлено, що ОСОБА_1 не погоджується із діями посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", які полягали у проведенні банківських операцій за підписом директора ЗАТ фірма "Меблі-1" ОСОБА_8, оскільки вважає її неуповноваженою особою.

Спір із зазначеного питання був предметом судового розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 листопада 2001 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 березня 2002 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ фірми "Меблі-1", ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення зборів у частині обрання ОСОБА_8 директором Товариства відмовлено.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 15 червня 2005 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 жовтня 2005 року, вищевказане рішення загальних зборів засновників ЗАТ фірми "Меблі-1" визнано таким, що не суперечить вимогам Закону України "Про господарські товариства" та статуту Товариства, а також відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АППБ "Аваль" про стягнення з банку на його користь суми всіх коштів за рахунками ЗАТ фірми "Меблі-1", що проводились через банк на підставі документів за підписом ОСОБА_8 від імені Товариства.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року та ухвалою Верховного Суду України від 21 червня 2010 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", третьої особи - ОСОБА_8, про визнання незаконними дій із відкриття, закриття, використання рахунку та відшкодування шкоди.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2011 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання незаконними дій із відкриття, закриття, використання рахунку.

Крім цього, як встановлено у висновку від 19 листопада 2015 року, ОСОБА_1 до органів прокуратури про незгоду із вказаними судовими рішеннями звернувся після спливу встановленого Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20 грудня 2011 року присічного річного терміну з дня ухвалення судом рішення. Відповідно до частини третьої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України незалежно від поважності причини пропуску строку касаційного оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга прокурора подана після спливу одного року з моменту набрання оскаржуваним судовим рішенням законної сили.

Також ОСОБА_1 не відноситься до категорії осіб, визначених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", захист прав та інтересів у суді яких здійснюється прокурором.

Органами прокуратури звернення ОСОБА_1 із порушених питань розглянуто згідно з компетенцією та в установленому законом порядку, автору надано мотивовані відповіді, востаннє - за підписом заступника Генерального прокурора України (лист від 23 вересня 2015 року). Нові дані або факти, які потребують додаткової перевірки, у його скарзі відсутні. Усі викладені доводи раніше перевірені у повному обсязі.

Також, право заявника на особистий прийом у Генеральній прокуратурі України забезпечено. 11 лютого 2015 року його із цих питань прийнято працівниками відділу прийому громадян та 10 листопада 2015 року - заступником Генерального прокурора України.

На підставі вищевикладеного, припинено в органах прокуратури розгляд звернень ОСОБА_1 з приводу законності дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", незгоди із судовими рішеннями та відповідями прокуратури з цих питань.

Лист відповідача від 23 вересня 2015 року та судові рішення, на які посилається відповідач у висновку від 19 листопада 2015 року до суду не надано та в матеріалах справи відсутні, проте, позивачем у судових засіданнях наявність вищезазначених документів не оспорювалася.

Окрім того, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що позивачем заявлено позов про зобов'язання відповідних служб відповідача надати йому можливість бути присутнім на особистому прийомі у Генерального прокурора України, а не стосовно оскарження відповідей відповідача.

23 листопада 2015 року листом №05/1-8035-06 Генеральний прокурор України ОСОБА_7 повідомив позивача, що його звернення стосовно законності дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", незгоди позивача із судовими рішеннями та відповідями прокуратури розглянуто.

У листі від 23 листопада 2015 року №05/1-8035-06 коротко викладені дані, які містилися у висновку від 19 листопада 2015 року, та повідомлено позивача, що спір щодо законності дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", які полягали в проведенні банківських операцій за підписом директора ЗАТ фірма "Меблі-1" ОСОБА_8, був предметом судового розгляду. Рішенням Печерського районного суду від 02 жовтня 2010 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання незаконними дій з відкриття, закриття, використання рахунку.

У листі від 23 листопада 2015 року зазначено, що про незгоду із судовими рішеннями позивач звернувся до органів прокуратури після спливу встановленого Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" річного присічного строку.

Органами прокуратури Ваші попередні звернення з указаних питань розглянуто в установленому законом порядку та надано мотивовані відповіді.

Листом від 23 листопада 2015 року позивача повідомлено, що провадження за його зверненнями з приводу законності дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", незгоди із судовими рішеннями та відповідями прокуратури з цих питань припиняється.

01 липня 2016 року до відповідача надійшло звернення позивача до Генерального прокурора України Луценко Ю.В. від 21 червня 2016 року вх. №141057-16, в якому повідомив про його незгоду з висновками заступника Генеральної прокуратури після прийому від 23 листопада 2015 року №05/1-8036-06, просив надати йому право на особистий прийом до Генерального прокурора України та визнати дії "Райффайзен Банк Аваль" незаконними або законними.

06 липня 2016 року рапортом прокурора відділу №05/1 на скаргу ОСОБА_1 від 01 липня 2016 року стосовно законності дій посадових осіб Вінницької філії ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", незгоди із судовими рішеннями та відповідями прокуратури, а також з інших питань, установлено, що за його попередніми зверненнями з аналогічних питань Генеральною прокуратурою України неодноразово проводились перевірки та надавалися відповіді. Генеральним прокурором України 23 листопада 2015 року заявнику надано вичерпну відповідь та повідомлено про припинення провадження за його зверненнями з указаних питань в органах прокуратури відповідно до статті 12 Закону України "Про прокуратуру." Нових доводів, які потребують додаткової перевірки, у скарзі не наведено. Скарга позивача залишена без розгляду та долучена до наглядового провадження.

Рішення Генерального прокурора України від 23 листопада 2015 року стосовно розгляду звернень та скарг позивача та рішення відповідача від 06 липня 2016 року стосовно залишення скарги позивача без розгляду та долучення її до наглядового провадження на момент подання позову до суду є чинними.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України "Про звернення громадян".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно частини першої статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Частиною третьою статті 3 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України "Про звернення громадян" скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно частин першої та другої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Статтею 22 Закону України "Про звернення громадян" керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Таким чином, Закон України "Про звернення громадян" передбачає обов'язок органів надавати відповідь на звернення та скарги громадян.

Окрім того, Законом України "Про звернення громадян" передбачений обов'язок керівників та інших посадових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян проводити особистий прийом громадян, проте, Законом України "Про звернення громадян" установлено, що порядок прийому громадян визначається керівниками відповідних органів.

Наказом Генерального прокурора України від 27 грудня 2014 року №9гн затверджено Інструкцію про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції цією Інструкцією регламентується порядок розгляду в органах прокуратури України звернень, у тому числі депутатів усіх рівнів, а також організація особистого прийому громадян.

Згідно пункту 1.2 Інструкції порядок прийому громадян в органах прокуратури визначається Генеральним прокурором України.

Пунктом 5.9 Інструкції встановлено, що за результатами розгляду звернення може бути прийнято одне з таких рішень: Задоволено - вжито заходів до повного або часткового поновлення прав і законних інтересів заявника. Не може вважатися задоволеним звернення, рішення за яким прийнято не за вимогами громадянина, а за результатами виявлених недоліків або порушень закону.

Відмовлено у задоволенні (відхилено) - вимоги заявника, викладені у зверненні, визнані необґрунтованими.

Роз'яснено - надано роз'яснення щодо компетенції органів прокуратури та з питань правового характеру.

Пунктом 1.6 Інструкції передбачено, що повторне звернення - звернення, що надійшло від однієї і тієї самої особи, з одного і того самого питання, в якому: оскаржується рішення, прийняте за попереднім зверненням, що надійшло в прокуратуру; повідомляється про неотримання відповіді, несвоєчасний розгляд попереднього звернення, якщо з часу його надходження минув установлений законодавством строк розгляду; вказується на інші недоліки, допущені при розгляді та вирішенні попереднього звернення.

Відповідно до пункту 4.6 Інструкції звернення може бути залишено без розгляду якщо: воно не містить даних про прізвище та місце проживання автора або з якого неможливо встановити авторство (анонімне звернення); порушено строк його подання, встановлений статтею 17 Закону України "Про звернення громадян"; у зверненні не викладено суті порушеного питання або воно не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення; звернення надійшло від особи, визнаної недієздатною; воно подано в інтересах іншої особи без оформленого у встановленому законом порядку доручення; прийнято рішення про припинення розгляду.

Згідно пункту 4.8 Інструкції припинення провадження (розгляду звернення) із заявником можливо у випадках, якщо: у повторному зверненні від особи до однієї й тієї самої прокуратури відсутні нові дані або факти, що потребують додаткової перевірки, а всі викладені доводи раніше перевірені у повному обсязі та заявникові надано вичерпну відповідь керівником з повідомленням про припинення провадження і роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення; у зверненні є нецензурна лайка, вирази, що ображають честь і гідність інших осіб, а заявник раніше попереджався про те, що при надходженні подібних звернень провадження з ним може бути припинено.

Повідомлення про припинення провадження (розгляду звернення) за скаргами заявнику надсилається один раз. Наступні звернення з питань, що раніше перевірялися, згідно з рапортом долучаються до наглядового провадження.

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції у Генеральній прокуратурі України особистий прийом громадян забезпечується управлінням організації прийому громадян та розгляду звернень у день їх звернення. За наявності підстав організовується прийом громадян працівниками структурних підрозділів та керівництвом Генеральної прокуратури України.

Згідно пункту 8.2 Інструкції особистий прийом керівництвом Генеральної прокуратури України здійснюється згідно із затвердженим Генеральним прокурором України графіком та встановленим порядком.

Пунктом 8.3 Інструкції встановлено, що Генеральний прокурор України приймає громадян за попереднім записом (але не в день прийому) за зверненнями, якщо у задоволенні їх раніше відмовлено його заступниками.

Особистий прийом Генерального прокурора України може бути організований також за його безпосереднім дорученням.

Прийом громадян Генеральним прокурором України проводиться за участі керівників структурних підрозділів та, за необхідності, керівників прокуратур обласного рівня.

За зверненням, отриманим на особистому прийомі Генеральним прокурором України, керівниками прокуратур усіх рівнів відповідь надається ними або особою, яка виконує їх обов'язки.

Відповідно до Правил прийому громадян Генеральною прокуратурою України, які викладено на офіційному сайті Генеральної прокуратури України, Генеральний прокурор України приймає громадян за попереднім записом у разі, якщо у задоволенні скарги відмовлено його заступником.

Заступники Генерального прокурора України приймають громадян, якщо вони повторно звернулися на особистий прийом з питань з незгоди з рішеннями, прийнятими керівниками самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України.

Не проводиться прийом громадян, які отримали відповідь за підписом Генерального прокурора України (виконувача обов'язків) з повідомлення про припинення провадження за їх скаргами.

Окрім того, Правила прийому громадян Генеральною прокуратурою України містить посилання на статтю 8 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства та нормативних документів відповідача, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що з огляду на наявність рішення Генерального прокурора України від 23 листопада 2015 року про припинення провадження за зверненнями та скаргами позивача, підстави для особистого прийому позивача Генеральним прокурором України відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність дій посадових осіб відповідача у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко