Справа № 804/5601/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" жовтня 2017 р. справа № 804/5601/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі №804/5601/16 за позовом ОСОБА_1 до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 31.08.2016 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2016 року №Ф-2651-17.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2651-17 від 13.03.2016 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 01.12.2011 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, є пенсіонером за віком та отримує пенсію згідно із ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», шифр пенсії 124 (пенсія за віком водіям міського пасажирського транспорту і великовагових автомобілів, зайнятих в техпроцесі важких і шкідливих виробництв) (а.с.8, 10, 20).

13.03.2016 року Дніпродзержинською (на теперішній час - Камянська) ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято вимогу про сплату недоїмки №Ф-2651-17 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на суму 7336,66 грн. (а.с.9).

Не погодившись з таким рішенням податкового органу, позива оскаржив її до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Фізичні особи-підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на підставі ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»(далі по тексту - Закон№ 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообовязкового державного соціального страхування в обовязковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно оскаржуваної вимоги №Ф-2651-17 від 13.03.2016 року станом на 29.02.2016 року заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 7336,66 грн.(а.с.9).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_2 зареєстрований в ЄДР як фізична особа-підприємець з 01.12.2011 року (№2 018040) (а.с.8).

Згідно із частиною четвертою статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пункті четвертому частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообовязкового державного соціального страхування.

Згідно довідок пенсійного органу, ОСОБА_2 є пенсіонером за віком та отримує пенсію згідно із ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.10, 20).

Статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для громадян України встановлений загальний пенсійний вік, з настанням якого вони можуть претендувати на виплату пенсії за віком (зокрема для чоловіків він становить 60 років). Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали з шкідливими і важкими умовами праці призначається пенсія за віком на пільгових умовах, зокрема із зменшенням пенсійного віку.

З аналізу вказаних норм вбачається, що особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є пенсіонерами за віком, і це відповідає Прикінцевим положенням Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію за віком (в тому числі зі зниженням пенсійного віку) і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування на підставі частини четвертої статті 4 Закону №2464-VI, проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17 червня 2014 року справа №21-175а14.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2016 року №Ф-2651-17.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі №804/5601/16 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі №804/5601/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак