Справа № 140/2225/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 140/2225/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Робак С.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

05 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №4 УПП м. Хмельницький лейтенант поліції ОСОБА_2 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №4 УПП м. Хмельницький лейтенант поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з позовом до інспектора роти №4 УПП м. Хмельницький лейтенант поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Тульчинський районний суд Вінницької області постановою від 19.04.2017 року вказаний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 13.09.2016 інспектором роти №4 УПП м.Хмельницький лейтенантом поліції ОСОБА_4 відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДР №077442 від 13.09.2016, а саме накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно копії даної постанови (а.с.5) вбачається, що 13.09.2016 о 10:50 год. в м. Хмельницький вул. Чорновола, б.139 водій позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34, чим порушив п.п. 8.14 вимог ПДР України.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями КУпАП, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11).

В силу статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Таким чином, з метою дотримання вимог вказаної статті, щодо здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності таке провадження здійснюється відповідно до вимог статей 245, 247, 251, 252 КУпАП.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП ).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обовязок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, для того, що притягнути особу до адміністративної відповідальності необхідна наявність вини відповідної особи у вчиненому правопорушенні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, які б могли дати змогу прийти до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року з метою повного та всебічного розгляду справи, було зобов'язано відповідача надати до суду належні в розумінні КАС України та передбачені КУпАП докази, які містять відомості про фактичні обставини та на підставі яких можна прийти до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Однак, вимоги вказаної ухвали відповідачем виконанні не були, таких доказів суду не надано, при цьому відповідачем на виконання зазначеної ухвали було повідомлено суд про відсутність у відповідача витребовуваних доказів у зв'язку із закінченням строку зберігання фото та відеофіксації вчинення адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, не заслуговують на увагу, посилання відповідача про наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення у вигляді пояснення інспектора Безмаги В.М., рапорту адресованого начальнику УПП м. Хмельницькому надісланого для висвітлення обставин, що зумовили прийняття постанови серії ДР № 077442, не можуть бути доказом вини позивача, оскільки не містять належних відомостей про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не можуть бути беззаперечним доказом цього.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що відповідачем недоведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 КУпАП, оскільки відповідач у встановлений ст. 69,71,72 КАС України спосіб не довів обставин на які посилався та такого факту, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови та як наслідку задоволення позовних вимог.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №4 УПП м. Хмельницький лейтенант поліції ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6