Справа № 578/565/17
Суддя: Косар А. І.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 578/565/17
провадження №2-а/578/19/17
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Авраменко О.Є.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, яким, з урахуванням подальших уточнень, просить скасувати рішення Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області № 2 від 27 квітня 2017 року про відмову йому у призначенні пенсії за віком за списком № 1 на пільгових умовах, і зобов'язати Великописарівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи на Луганському державному підприємстві шахта «Ломоватська» з 26.08.1985 по 06.09.1985, з 07.09.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1986 по 08.07.1987, з 09.07.1987 по 25.08.1987, з 26.08.1987 по 12.10.1987, з 13.10.1987 по 28.02.1989, з 03.03.1989 по 11.05.1989, з 12.05.1989 по 28.11.1993 та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 20.04.2017, а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Великописарівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області на його користь сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що листом відповідача №3035-03/28 від 28.04.2017 йому повідомлено про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах як працівнику, зайнятому повний робочий день на інших роботах зі шкідливими умовами праці за списком № 1 у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому позивачу не зараховано вказані вище періоди роботи у зв'язку з відсутністю уточнюючої довідки про пільговий стаж протягом повного робочого дня на роботах з особливо шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 1. Звернув увагу суду, що надані ним уточнюючі довідки було видано підприємствами, які функціонують на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому відповідачем з посиланням на частину 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII визнані недійсними і такими, що не створюють правових наслідків, що і змусило його звернутися за захистом порушеного права до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача заперечила проти задоволення заявлених вимог з підстав, наведених у письмових запереченнях, приєднаних до справи, вказавши, що відповідно до пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Відповідачем дійсно було подано заяву про призначення пенсії на пільгових умовах 20 квітня 2017 року та подано відповідні документи, включно з уточнюючими довідками. Проте відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, пільгові довідки, видані позивачу унітарним підприємством Луганської народної Республіки Шахта «Ломоватська», яке створене у порядку, не передбаченому законом, не можуть бути визнані підтверджуючими документами для призначення пенсії на пільгових умовах. Також послався на пункт 18 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої Пенсійний фонд України та його органи звільняються від сплат и судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях /ас 26-27/.

Третя особа по справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області - явку представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, направила до суду заперечення на позовну заяву, в якому повідомила, що призначення пільгових пенсій не належить до повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та що позивач не звертався з питань відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, просила справу розглянути без участі її представника /ас 33, 69/.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і у період з 26.08.1985 по 06.09.1985 працював повний робочий день на шахті «Ломоватська» учнем підземного гірноробочого на ділянці ЄМО №2 з повним робочим днем під землею. З 07.09.1985 по 30.01.1986 був направлений на курси по професії електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею. З 31.01.1986 по 08.07.1987 працював на шахті «Ломоватська» електрослюсарем підземним на відділі ЄМО з повним робочим днем під землею. З 09.07.1987 по 25.08.1987 працював учнем гірноробочого підземного на відділі №6 з повним робочим днем під землею. З 26.08.1987 по 11.05.1989 працював гірноробочим по ремонту гірничих виробіток на відділі №6. З 12.05.1989 по 28.11.1993 працював гірноробочим очисного забою на відділі №4 з повним робочим днем під землею, що підтверджується копіями паспорта, трудової книжки НОМЕР_1 та довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за номерами 763 та 764 від 12.08.2016 /копії ас 6-7, 10-17/.

Згідно довідки №762 від 12.08.2016, шахтоуправління «Ломоватське» перейменовано на шахту «Ломоватська» наказом №193 від 20.09.1985. На даний час Державне унітарне підприємство Луганської Народної Республіки Шахта «Ломоватська» є розпорядником документів ОП Шахта «Ломоватська» ДП «Первомайськвугілля» /копія ас 18/.

20.04.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії /копія ас 8/.

Рішенням №2 від 27.04.2017 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, так як уточнюючі довідки видані підприємством Луганської народної республіки, а отже, є недійсними і не створюють правових наслідків, про що листом № 3035/03-28 від 28.04.2017 повідомив останнього /копії ас 9, 94/.

На думку суду, вказані дії відповідача не відповідають вимогам закону.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, ч. 2 ст. 6, статтею 8, ч. 2 ст. 19, статтями 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст. 8 Конституції України, так і ст. 8 КАС України.

Згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з положеннями статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т. ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, періоди роботи позивача на Луганському державному підприємстві шахта «Ломоватська» з 26.08.1985 по 06.09.1985, з 07.09.1985 по 30.01.1986, з 31.01.1986 по 08.07.1987, з 09.07.1987 по 25.08.1987, з 26.08.1987 по 12.10.1987, з 13.10.1987 по 28.02.1989, з 03.03.1989 по 11.05.1989, з 12.05.1989 по 28.11.1993 підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці позивача.

На час звернення з заявою про призначення пенсії 20.04.2017 позивач мав достатній загальний стаж роботи, стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 8 років 3 місяці. Йому також виповнилося 52 роки.

Згідно частини першої статті 48 КЗпП України, статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дійсно передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Суд приймає до уваги, що згідно частини четвертої статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію. Такий перелік затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р з подальшими змінами та доповненнями. До населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, віднесено в тому числі і м. Брянка Луганської області, на території якого зареєстровано Шахту «Ломоватська».

Згодом, внаслідок збройного конфлікту, що відбувся на території Луганської та Донецької областей, частина цих областей була визнана окупованою (Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII;Постанова Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17 березня 2015 року № 252-VIII). Таким чином, місто Брянка, де раніше працював позивач, було віднесено до тимчасово окупованих населених пунктів.

В Україні визнається та діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на які надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», які говорять про те, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватись, якщо їх невизнання тягне за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що «держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки від імені або щодо Намібії, але, «у той час, як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці.

Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» Європейський суд обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23/02/2016 &142) Європейський суд приділив значну увагу аналізу цьому висновку.

Європейський суд констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далекі від абсолютного.

Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватись третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше, означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Спираючись на сформульований у цій справі підхід, Європейський суд у справі «Мозер проти Республіка Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони (тобто є окупованою)».

Зі змісту преамбули Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. №1207-VІІ (далі - Закон № 1207-VІІ) вбачаться, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до вимог ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дії Конституції та законів України.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Тобто, одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до частини першої статті 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Як вбачається зі змісту частин першої та другої статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»

Суд вважає, що неврахування уточнюючих довідок №763 та №764 від 12.08.2017, які видані підприємством з непідконтрольної території, буде порушувати конституційне право позивача на отримання пенсії, тому не погоджується з доводами відповідача, що зазначені довідки не можуть бути прийняті до уваги з підстав того, що видані підприємством з непідконтрольної Україні території.

Суд не має сумнівів в достовірності змісту цих довідок. Як вбачається зі змісту довідок та записів в трудовій книжці - періоди роботи, номера наказів за якими позивач приймався на роботу, професія (посада), за якою позивач працював у спірні періоди, не мають розбіжностей. Відповідачем не спростовані відомості, які зазначені в довідках, а тому суд вважає за необхідне визнати їх належними доказами на підтвердження права позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

В силу вимог частин першої та п'ятої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведені вище та встановлені судом факти та правові норми, що регулюють спірні правовідносини, вказують на те, що рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу з причин відсутності у нього необхідного стажу є протиправним і підлягає скасуванню. Встановлені судом обставини підтверджують право позивача ОСОБА_1 на зарахування до трудового стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи на Луганському державному підприємстві шахта «Ломоватська» з 26.08.1985 по 06.09.1985, з 07.09.1985 по 30.01.1986, з 31.01.1986 по 08.07.1987, з 09.07.1987 по 25.08.1987, з 26.08.1987 по 12.10.1987, з 13.10.1987 по 28.02.1989, з 03.03.1989 по 11.05.1989, з 12.05.1989 по 28.11.1993, а відтак суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 КАСУ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки позов підлягає задоволенню, судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7 - 9, 11, 14, 18, 69 - 72, 86, 87, 94, 97, 99, 100, 158 - 163, 167, 183-2, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Великописарівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області № 2 від 27 квітня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за списком № 1 на пільгових умовах.

Зобов'язати Великописарівське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу, який надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи на Луганському державному підприємстві шахта «Ломоватська» з 26.08.1985 по 06.09.1985, з 07.09.1985 по 30.01.1986, з 31.01.1986 по 08.07.1987, з 09.07.1987 по 25.08.1987, з 26.08.1987 по 12.10.1987, з 13.10.1987 по 28.02.1989, з 03.03.1989 по 11.05.1989, з 12.05.1989 по 28.11.1993 та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 20 квітня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Великописарівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Косар