Справа № 761/11742/17
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/363/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії № 26-158/231-06 від 07.03.2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку, постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 07.03.2017 року позивач не виконав законної вимоги посадових осіб відповідача щодо усунення порушень законодавства про працю, а саме припису № 26-158/670 від 21.07.2016 року, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 188-6 КУпАП. Разом з тим, оскільки позивач не визнав порушення, що ставилось йому за вину, зазначив, що припису не виконано не з його вини, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольни їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неприбуття суду повідомлено не було. Разом з тим, через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 07.03.2017 року відповідач виніс відносно позивача постанову, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що позивач 07.03.2017 року не виконав законної вимоги посадових осіб Головного управління Держпраці у Київській області щодо усунення порушень законодавства про працю, а саме припису № 26-158/670 від 21.07.2016 року, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 188-6 КУпАП.

Судом встановлено, що начальником відділу з питань додержання законодавства застрахованих, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області Борисенко Є.С. на виконання наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 20.02.2017 року № 417 згідно направлення від 20.02.2017 року № 362 проведена позапланова звірка контролю виконання вимог припису від 21.07.2016 року № 26-158/670 у ДП «Державний центр інформаційних ресурсів України» (далі - підприємство) в період 06.03.2017 року по 10.03.2017 року.

За результатами перевірки було встановлено, що

- невиконання вимог пункт 1 припису 1 та ч.2 ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме: відповідно до звіту з праці за січень - січень 2017 року № 1-ПВ заборгованість перед працівниками із заробітної плати на 01.01.2017 року становить 180,7 тис. грн. перед 11 працівниками. Відповідно до довідки про і заборгованості на 01.03.2017 року за підписом генерального директора ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_3, станом на 01.03.2017 року заборгованість із виплати заробітної плати перед 12 півниками становить 170,2 тис. грн. за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року. Відповідно до пояснення за підписами генерального директора ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_3 заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 01.03.2017 року становить 170,3 тис. грн., що виникла у липні - грудні 2014 року перед 12 працівниками;

- невиконання вимог пункт 3 припису за ст. 34 Закону України «Про оплату праці», а саме: на момент проведення перевірки заборгованість з виплати заробітної плати становить 170,2 тис. грн. перед 12 працівниками, станом на 01.01.2017 року заборгованість з виплати заробітної плати становила 180,7 тис. грн., відповідно до пояснення за підписом генерального директора ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_3 у лютому 2017 році підприємство зменшило заборгованість з виплати заробітної плати на суму 10,4 тис. грн. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги не виплачувалась, про що свідчить відсутність підтверджуючих документів;

- невиконання вимог пункт 4 припису за ч.1 ст. 116 КЗпП України, а саме: відповідно до Довідки про стан заборгованості на 01.03.2017 року за підписом генерального директора ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_3, станом на 01.03.2017 року заборгованість перед 7 звільненими працівниками становить 102,4 тис. грн. за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року;

- невиконання вимог пункт 5 припису за ч.5 ст. 97 КЗпП України та ч.3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці», а саме: відповідно до Довідки про використання коштів підприємства за період з 01.12.2016 року по 01.03.2017 року за підписом генерального директори ОСОБА_1 та головного бухгалтера ОСОБА_3 інші видатки (послуги банку, витрати на відрядження, встановлення програмного комплексу, програмування, тест, роботи систем., тощо) ставлять 406,5 тис. грн., використано на ремонт адміністративних приміщень, придбання оргтехніки, автотранспорту, меблів, канцтоварів, цінних паперів, спонсорської допомоги 2,9 тис. грн. Відповідно до виписки по рахунку 4 з 01.12.2016 року по 28.02.2017 року оплата за марки згідно рахунку № 04119-1641 від 13.12.2016 року становить 472,50 грн., оплата за картридж згідно раханку-фактури № АР-392168 від 21.12.2016 року становить 401,00 грн., оплата за доступ по мережі Інтернет, користування статичними ІР-адресами, згідно рахунку-фактури № KЛ-12, акту № KЛ-12, відповідно до дог. № 11.146/16/ІНТ.У становить 25920,00 грн.

Згідно зі ст. 188-6 КУпАП, невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 230-1 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 188-6 цього Кодексу, покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

Посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, - штраф до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, його заступники та уповноважені ним посадові особи - штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що постанова № 26-158/231-06 від 07.03.2017 року складена уповноваженим органом та підписана уповноваженою посадовою особою, а також за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст. 255, 256, 283 КУпАП України, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у межах розміру, передбаченого санкцією ст. 188-6 КУпАП. Крім того порушення за яке на позивача накладено адміністративне стягнення виявлене при перевірці виконання припису, та зафіксоване протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно позивача, який не усуну виявлені раніше недоліки.

Отже, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що викладено в оспорюваній постанові, та на підтвердження тверджень, що дії відповідача є незаконними, а постанова у справі про адміністративне правопорушення № 26-158/231-06 від 07.03.2017 року є безпідставною та неправомірною.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення № 26-158/231-06 від 07.03.2017 року складена відносно позивача уповноваженим органом, підписана уповноваженою особою та відповідає вимога закону, при цьому, факт невиконання позивачем законної вимоги посадових осіб відповідача щодо усунення порушень законодавства про працю, а саме припису № 26-158/670 від 21.07.2016 року, спростований ним не був, а також будь-яких неправомірних дій при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача судом не встановлено, а тому суд вважає, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя: