Справа № 337/2313/17(2-а/337/182/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокусправа № 337/2313/17(2-а/337/182/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року у справі №337/2313/17(2-а/337/182/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо виплати їй з 01 січня 2017 року пенсії нижче прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та зобов'язати провести їй перерахунок та виплату пенсії за вислугу років із підвищенням її суми до розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність (з 01.01.2017 року - 1247грн., з 01.05.2017 року - 1312грн.), з 01 січня 2017 року з урахуванням виплачених сум, врахувавши, що розмір виплаченої пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року, ухваленою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, відмовивши у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про протиправність дій відповідача, оскільки виплата позивачу пенсії здійснюється у розмірі, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням наявного страхового стажу (29 років замість 30 необхідних) та цієї обставини, що позивач продовжує працювати.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02.08.2012 року перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та продовжує працювати. Не погодившись з тим, що розмір її пенсії нижчий, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, ОСОБА_1 звернулась із заявою до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про перерахунок пенсії. Листом від 26.06.2017 року №134/І-9 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки розмір пенсії на рівні прожиткового мінімуму встановлюється для осіб, які втратили працездатність, за наявності у жінок страхового стажу 30 років. За відсутності страхового стажу 30 років, розмір пенсії визначається пропорційно наявному страховому стажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався положеннями статей 19, 46 Конституції України та висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у рішеннях по справі „Проніна проти України" № 63566/00 від 18.07.2006 та по справі «Петриченко проти України» №2586/07 від 1207.2016 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями статей 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Позивач стверджує, що пенсія є єдиним джерелом її існування, виплата якої у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум, порушує статтю 46 Конституції України.

Відповідач, у свою чергу, вказує на те, що позивач є працюючим пенсіонером і збільшення розміру пенсії у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, можливе лише після її звільнення з роботи ( стаття 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Натомість, докази того, що позивач у 2017 році працює у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з 01 вересня 2015 року по теперішній час пенсія позивачки складає 479,60 грн., доплата до прожиткового мінімуму - 573,52 грн., а всього - 1053,12 грн., що не відповідає розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Згідно статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена постанова суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2017 року у справі №337/2313/17(2-а/337/182/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і є остаточною та оскарженню не підлягає, відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук