Справа № 813/4456/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/2733/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Глушка І.В.,

з участю секретаря судових засідань Мацьків М.С.,

представника особи, що подала апеляційну скаргу, Шимін Н.М.,

представника відповідача Козенка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі за позовом керівника Червоноградської місцевої прокуратури до Жовківської міської ради Львівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

19 грудня 2016 року керівник Червоноградської місцевої прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Жовківської міської ради Львівської області (далі - Рада) щодо невжиття заходів до розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж історичних ареалів м. Жовква Львівської області, встановлення меж та режимів використання історичних ареалів м. Жовква Львівської області;

визнати протиправною бездіяльність Ради щодо невжиття заходів до розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, незабезпечення проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Жовква Львівської області, закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення;

зобов'язати Раду вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж історичних ареалів м. Жовква Львівської області, встановлення меж та режимів використання історичних ареалів м. Жовква Львівської області;

зобов'язати Раду вжити відповідно до вимог чинного законодавства України заходів щодо розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, забезпечити проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Жовква Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі № 813/4456/16 у задоволенні позову було відмовлено повністю.

У апеляційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 878 від 26 липня 2001 року «Про затвердження Списку історичних населених місць України» та постанови Кабінету Міністрів України № 318 від 13 березня 2002 року «Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць» Радою не розроблений та не затверджений історико-архітектурний опорний план в складі генерального плану м. Жовква Львівської області, де наявні об'єкти культурної спадщини із зазначенням охоронних зон пам'яток та інформація про об'єкти культурної спадщини, не вжито належних заходів, спрямованих на визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць міста.

Матеріалами справи підтверджується те, що Радою не прийнято жодних рішень щодо віднесення історичного ареалу м. Жовква до земель історико-культурного призначення, а також не ведеться робота із виготовлення документації із землеустрою на об'єкти культурної спадщини, у тому числі щодо винесення в натуру меж історичного ареалу та його зони регульованої забудови.

Зважаючи на приписи Земельного кодексу України, Законів України «Про охорону культурної спадщини» та «Про землеустрій», земельні ділянки в межах історичного ареалу м. Жовква, а також його охоронна зона, фактично належать до земель історико-культурного призначення.

Оскільки основним користувачем земельних ділянок в межах історичного ареалу м. Жовква є Рада, саме до її компетенції віднесено забезпечення організації здійснення землеустрою, зокрема, встановлення меж земельних ділянок та історичного ареалу на місцевості, а також віднесення земель в межах історичного ареалу до земель історико-культурного призначення.

Представник апелянта у ході апеляційного розгляду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов прокурора задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив обґрунтованість доводів апелянта. Вважає постанову суд першої інстанції законною і обґрунтованою та просить залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовну Прокурора, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Ради від 20 вересня 2007 року за № 6 «Про розроблення містобудівної документації Державного історико-архітектурного заповідника у м.Жовкві» було вирішено здійснити розроблення Генерального плану розвитку території Державного історико-архітектурного заповідника у м.Жовкві, Детального плану території центральної частини міста та місцевих правил забудови для історичних ареалів міста.

Відповідно до п.2 даного рішення, Державним замовником вищезазначеної містобудівної документації є Міністерство регіонального розвитку та будівництва України, Уповноваженим державного замовника є Державний історико-архітектурний заповідник у м. Жовкві, джерелом фінансування є Державний бюджет України по бюджетній програмі «Збереження архітектурної спадщини в заповідниках», терміни розроблення: вересень - грудень 2007 року.

Керівництвом Державного історико-архітектурного заповідника у м.Жовкві на даний час не розроблено за виділені для цього кошти з державного бюджету містобудівної документації заповідника і не подано її на затвердження сесії Ради, що не заперечується сторонами.

Тому суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутня бездіяльність відповідача щодо невиконання наведених нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території і підстави для визнання такої бездіяльності протиправною та зобов'язання його вчиняти дії відсутні.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97) система місцевого самоврядування включає:

територіальну громаду;

сільську, селищну, міську раду;

сільського, селищного, міського голову;

виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;

старосту;

районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;

органи самоорганізації населення

Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97 встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону № 280/97 представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону № 280/97 передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частиною 1 ст. 45 Закону № 280/97 встановлено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

За приписами ч. 1 ст. 46 цього ж Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно із ч. 1 ст. 59 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч. 2 ст. 59 Закону № 280/97).

Відповідно до ч. 13 ст. 46 Закону № 280/97 пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97 сільський, селищний, міський голова, зокрема:

забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету;

скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

На переконання апеляційного суду, для визнання судом протиправної бездіяльності Ради необхідно встановити факт нездійснення нею своїх передбачених законом обов'язків у встановлені строки без будь-яких причин, які б дозволяли зробити висновок про відсутність у цьому її провини. Оскільки Рада реалізує свої повноваження шляхом прийняття відповідних рішень на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, то для визнання неправомірною її бездіяльності необхідно встановити факт неприйняття нею певного рішення за наявності такої можливості, чому повинен передувати факт підготовки та винесення відповідного питання на розгляд Ради уповноваженим законом суб'єктом.

При цьому Прокурором не наведено будь-яких доказів, які б свідчили про встановлення зазначених обставин у діяльності відповідача, а його посилання у апеляційній скарзі на порушення Радою приписів ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97 не заслуговують на увагу, оскільки стосуються повноважень не Ради, а міського голови, який є самостійним суб'єктом владних повноважень та не є учасником даного адміністративного спору.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що позовні вимоги Прокурора у частині зобов'язання Ради до вчинення певних дій носять абстрактний характер, є неконкретизованими, що дає підстави для висновку про те, що їх задоволення у такому вигляді не призведе до врегулювання спірних правовідносин внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

При цьому, виходячи із приписів ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені у суді першої інстанції.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року у справі № 813/4456/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

І.В.Глушко

Ухвала у повному обсязі складена 9 жовтня 2017 року.