Справа № 812/1080/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1080/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 30.06.2016),

представника відповідача - Сєдих В.О. (довіреність від 22.05.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2017 ВВ № 0120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2017 до суду надійшов адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, який у подальшому позивач уточнив, зазначивши в якості відповідача Управління Укртрансбезпеки у Луганській області. В позовній заяві позивач посилається на таке.

19.07.2017 відповідачем стосовно ФОП ОСОБА_3 винесено постанову ВВ № 0120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу на суму 1700 грн. В мотивувальній частині постанови зазначено: 07.06.2017, 19-50, Донецька область, державний номерний знак НОМЕР_1, порушення вимог ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - відсутність витягу з Дозволу на перевезення пасажирів за міжміським маршрутом, який виходить за межі області, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». З цією постановою позивач не погоджується з таких підстав.

Постанова від 19.07.2017 ВВ № 0120199 винесена на підставі акту № АН 050486, складеного 07.06.2017 старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Волчковим та начальником Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області Талала С.М. Згідно з цим актом під час перевірки виявлено порушення: «перевізник не забезпечив наявності у водія транспортного засобу Дозволу на міжобласний маршрут».

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи для регулярних пасажирських перевезень: «для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України».

Позивач посилається, що наявність у водія Дозволу та витягу з Дозволу не передбачено статте 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також позивач зазначає, що опис обставин правопорушення, що міститься в постанові, та опис обставин, зазначених в акті, суттєво відрізняються, а саме - в цих двох документах іде мова про різні дозвільні документи: в постанові - про витяг з Дозволу, в акті - про Дозвіл.

Таким чином, обставини, з'ясовані під час розгляду акту, не відповідають дійсності та суперечать нормам частини 1 статті 280 КУпАП в частині з'ясування наявності правопорушення.

На підставі викладеного позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову від 19.07.2017 ВВ № 120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримували позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з таких підстав.

Відповідно до п. 30 Правил перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межу території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Враховуючи обставини, викладені в акті перевірки від 07.06.2017 № АН 0050486, відповідач виніс постанову від 19.07.2017 ВВ № 0120199, якою на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону, - витягу з дозволу - до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

При винесенні постанови Управлінням враховано той факт, що водій автобуса позивача не відобразив в акті перевірки від 07.06.2017 № АН 0050486 твердження щодо наявності в автобусі витягу з дозволу.

При розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 19.07.2017 позивач також не надав до Управління витяг з дозволу.

Щодо зазначення в акті перевірки про відсутність «дозволу», а не «витягу з дозволу» представник відповідача пояснив, що це лише технічна помилка.

На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 зареєстрований у встановленому порядку як фізична особа - підприємець, основними видами діяльності якого визначено, зокрема, 49.31 «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення», 49.39 «Інший пасажирський наземний транспорт» (арк. спр. 24-24а).

07.06.2017 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій област проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, результати якої оформлено актом від 07.06.2017 № АН 0050486 (арк. спр. 38). Згідно з цим актом виявлено порушення: транспортний засіб IVECO PEGASO, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під час здійснення регулярних пасажирських перевезень перевізник не забезпечив наявності у водія ТЗ дозволу на міжобласний маршрут.

Постановою Управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 19.07.2017 ВВ № 0120199 за порушення вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - відсутній витяг з дозволу на перевезення пасажирів за міжміським маршрутом, який виходить за межі області, на підставі частини першої абз. 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ОСОБА_3 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн (арк. спр. 37).

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд керується таким.

Засади організації і діяльності транспортного засобу визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344).

Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

У статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 39 Закону № 2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Отже, перелік документів, визначений у статті 39 Закону № 2344-ІІІ, не є вичерпним.

Статтею 2 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт» (232/94-ВР), «Про дорожній рух» (3353-12), чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 затверджено Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, які визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов'язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами (далі - Правила № 176).

За приписами п. 30 Правил № 176 перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.

Судом установлено, що 28.02.2011 Державною адміністрацією автомобільного транспорту видано позивачеві Дозвіл на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування (арк. спр. 18). 21.11.2012 позивачеві видано витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування серії АТ № 000550 за маршрутом Сєвєродонецьк - Бердянськ, рейси 263/264 (арк. спр. 39).

Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що в акті перевірки та оскарженій постанові йде мова про різні дозвільні документи - дозвіл на перевезення та витяг з дозволу відповідно. Суд вважає слушними доводи відповідача про те, що в акті перевірки допущено технічну помилку. Також при оцінці доводів сторін суд бере до уваги, що при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач не надав до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області відповідний витяг з дозволу на перевезення пасажирів.

Щодо наданого до суду витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування (арк. спр. 39), суд зауважує, що на звороті вказаного витягу з дозволу зазначено перелік транспортних засобів, які можуть використовуватися для перевезення пасажирів на маршруті. Транспортний засіб, який перевірявся, а саме: IVECO PEGASO, державний номерний знак НОМЕР_1, у цьому переліку не зазначено.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини другої статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач довів у встановленому порядку правомірність прийнятого рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу, відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем, йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2017 ВВ № 0120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2017 року.

Суддя І.О. Свергун