Справа № 818/416/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 р.Справа № 818/416/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , Пянової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2017р. по справі № 818/416/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина" (далі по тексту ТОВ "Сумська Горобина") звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту відповідач), в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.03.2017року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість» із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 206396,00грн. (Двісті шість тисяч триста дев'яносто шість грн. 00коп.), з яких 165117грн. - сума грошового зобов'язання та 41279,00 грн. - за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09.03.2017року, яким зменшено суму податкового кредиту в розмірі 119000,00 грн. за платежем «Податок на додану вартість» із вироблених в України товарів (робіт, послуг).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 року по справі № 818/416/17 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 09.03.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість» із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 206 396,00 грн., з яких 165 117,00 грн. - сума грошового зобов'язання та 41 279,00 грн. - за штрафними санкціями.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 09.03.2017 року, яким зменшено суму податкового кредиту в розмірі 119 000,00 грн. за платежем «Податок на додану вартість» із вироблених в України товарів (робіт, послуг).

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська Горобина" (вул. Черепіна, 29, м. Суми, 40034, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) суму судового збору в розмірі 4 880,94 грн. (чотири тисячі вісімсот вісімдесят гривень 94 коп.).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 року по справі № 818/416/17 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач стверджує про нереальність проведених вказаним підприємством господарських операцій із його контрагентами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 06.10.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Сумській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Сумська Горобина» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Продекспортгруп» за період листопад 2014 року та ТОВ «Пиреус-Транс 2016» за період листопад 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 23.02.2017 № 63/18-28-14-07/37785695/24.

Проведеною перевіркою було встановлено порушення:

1) підпункту «а» пункту 198.1, абзацу першого пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено:

- заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до державного бюджету (р. 25.1 Уточнюючого розрахунку) у листопаді 2014 року на загальну суму 53 116,72 грн.;

- занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р. 18.1 Декларації) у листопаді 2016 року на загальну суму 112 000,00 грн.

2) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1, статті 187, пункту 188.1, статті 188, підпункту «а», пункту 198.1, абзацу першого пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, Податкового кодексу України в результаті чого не підтверджується факт реального здійснення фінансово - господарських операцій ТОВ «Сумська Горобина» щодо придбання м'яса курки у ТОВ «Пиреус-Транс 2016» з подальшою їх реалізацією в адресу Слобожанської філії ТОВ «Горобина» на загальну суму ПДВ 119 000,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту ТОВ «Сумська Горобина» встановлено його завищення на загальну суму 165 116,72 грн. по операціям з наступними контрагентами:

- ТОВ «Продекспортгруп» за листопад місяць 2014 року на загальну суму 53 116,72 грн.;

- ТОВ «Пиреус-Транс 2016» за листопад місяць 2016 року на загальну суму 112 000,00 грн.

На підставі зазначених висновків відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 09.03.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на додану вартість» на 206 396,00 грн. (в тому числі 165117 грн. - сума грошового зобов'язання та 41 279,00 грн. - штрафні санкції) та № НОМЕР_1 від 09.03.2017 року, яким зменшено суму податкового зобов'язання в розмірі 119 000,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту в розмірі 119 000,00 грн. за платежем «Податок на додану вартість».

Не погодившись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в акті перевірки контролюючим органом не наведено допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень саме товариством «Сумська Горобина» податкового законодавства; не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, незвичності цих операцій для цих осіб, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити, про фіктивність вчинених операцій, відсутність факту поставки товарів, а також того, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями діловою характеру), а дії ТОВ «Сумська Горобина» були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (покупець) та ТОВ «Продекспортгруп» (постачальник) було укладено договір поставки продукції № 05/14 від 01.07.2014 року. На виконання умов укладеного договору постачальником було реалізовано позивачу продукти харчування про що було оформлено податкові та видаткові накладні, транспортування товару здійснювалось ФОП ОСОБА_1Є та ФОП ОСОБА_2 та підтверджено товарно-транспортні накладними. Податок на додану вартість за зазначеними податковими накладними у сумі 53 116,72 грн. включено позивачем до податкового кредиту за листопад місяць 2014 року.

Також між позивачем (покупець) та ТОВ «АРС Груп» (постачальник) (в подальшому ТОВ «Пиреус-Транс») було укладено договір поставки № 301116 від 30.11.2016 року.

На виконання умов даного договору постачальником реалізовано позивачу м'ясо курки про що було оформлено податкові та видаткові накладні, перевезення товару здійснювалось транспортом позивача та підтверджується товарно-транспортними накладними.

Податок на додану вартість у сумі 231000 грн. за вказаними операціями включено позивачем до податкового кредиту за листопад 2016 року.

В подальшому придбані позивачем продукти харчування були реалізовані Слобожанській філії ТОВ «Горобина» згідно договору поставки лікеро-горілчаних напоїв та продуктів харчування № 1209111 від 17.09.2012 року та через мережу продуктових магазинів, що діють в ТОВ «Сумська Горобина». Виконання умов вказаного договору підтверджується видатковою накладною та податковою накладною.

При цьому, колія суддів дослідивши документи щодо операцій по виконанню вищезазначених договорів між позивачем та його контрагентами мають всі обов'язкові реквізити визначені законодавством, а відтак є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку та відображають фактично здійснені позивачем господарські операції.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

У відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

У відповідності до п. 201.10. ст. 9 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент видачі податкових накладних позивач та його контрагенти були зареєстровані органами державної податкової служби у встановленому законодавством порядку в якості платників податку на додану вартість, про що є відповідне свідоцтво, а отже мали право складати податкові накладні. Зважаючи, що позивач має належним чином оформлену податкову накладну, то, суд вважає, що сума податку на додану вартість правомірно віднесена позивачем до складу податкового кредиту.

Також колегія суддів зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та його контрагентами зобов'язань за спірними правочинами. Копії первинних документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44, ст. 201 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Отже, господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємство ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мало, що зумовлює хибність висновків податкового органу.

Стосовно посилань відповідача на те що зазначені контрагенти позивача не здійснювали придбання товарів, що в подальшому були реалізовані позивачу, колегія суддів критично ставиться до них та вважає безпідставним, оскільки сама по собі можливість не відображення в податковому обліку контрагентами підприємства відповідних господарських операцій чи несплата ним необхідних сум ПДВ до бюджету не може слугувати достатньою підставою для зменшення суми податкового кредиту позивачу. Законодавство України не ставить виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит в залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «Сумська Горобина», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, тим більше по ланцюгу постачання, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.73.5. ст.73 Податкового кодексу, з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв'язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Під час зустрічної звірки здійснюється співставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування повноти їх відображення в обліку платника податків.

Однак, відповідач відповідними повноваженнями щодо проведення зустрічної звірки з контрагентами позивача по спірним господарським операціям не скористався.

Щодо тверджень відповідача про наявність недоліків в заповненні товарно - транспортних накладних по господарським операціям позивача, колегія суддів зазначає.

Оскільки товарно-транспортна накладна не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

При цьому оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання чи дефектність такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути підставою для невизнання податкового кредиту та витрат з придбання товарно-матеріальний цінностей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 09.03.2017 року та № НОМЕР_1 від 09.03.2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2017р. по справі № 818/416/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2017 р.