Справа № 806/2433/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" жовтня 2017 р. Справа № 806/2433/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника апелянта ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" червня 2017 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 21.09.2016 р., рішення про застосування штрафних санкцій № від 21.09.2016 р., вимог про сплату боргу №Ф- від 21.09.2016 р.,№Ф-29334-06 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № від 21.09.2016 р., рішення про застосування штрафних санкцій № від 21.09.2016 р., вимоги про сплату боргу №Ф- від 21.09.2016 р., №Ф-29334-06 від 02.11.2016 р., винесені Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області (з урахуванням заяви від 30.11.2016, т.1, а.с.76-80).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 05.09.2016 є безпідставними, оскільки у підприємця є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують понесені витрати та отримані доходи, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Вважає, що податкові вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №, № від 21.09.2016 р., рішення про застосування штрафних санкцій № від 21.09.2016 р., вимоги про сплату боргу №Ф- від 21.09.2016 р., №Ф-29334-06 від 02.11.2016 р., винесені Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

Стягнуто з Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 26.10.2016 року податковий орган подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Коростенською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 17.09.2012 по 31.12.2015, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, про що 05.09.2016 складено акт №105/1142/13-03/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (т.1, а.с.19-60).

Згідно акта перевірки відповідачем встановлено порушення:

1) пп.16.1.12, п.16.1. ст..16, п.44.1., п.44.3, ст..44, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями пп.3.3, пп.3.5, пп.3.9, пп.3.10 п.3, п.4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат ф.№10, яку ведуть фізичні особи-підприємці крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 №1025, пп.2, пп.5, пп.6, пп.8, пп.9 п.6, п.7 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 в ході перевірки встановлено не ведення обліку доходів та витрат в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 в книзі обліку доходів та витрат за формою ф.10;

2) пп.16.1.2, 16.1.12, п.16.1 ст.16, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.п. 177.2 ст.177, п.п.177.4.1, п.177.4, п.177.10, ст..177, пп.177.5.1 п.177.5.1 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме: заниження в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 чистого оподаткованого доходу на загальну суму 195452,00 грн., що призвело до заниження в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 29317,81 грн., в тому числі в 2013 році 12635,10 грн., в 2014 році в сумі 10569,40 грн., в 2015 році в сумі 6113,31 грн.;

3) п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України до Закону України від 31.07.2013 №1621-VІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в частині заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в сумі 611,34 грн.;

4)ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464- VІ із змінами та доповненнями, а саме: заниження в період з 01.01.2014 по 31.12.2015 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу з урахуванням максимальної величини, у розмірі 34,7% на загальну суму 747455, 00 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 6923,00 грн., за 2013 рік в сумі 29229,00 грн., за 2014 рік в сумі 24251,00 грн., за 2015 рік в сумі 14142,00 грн.;

5)пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, ст..233 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасно подано декларацію з акцизного податку за січень 2015 року, фактично подано 24.02.2015, граничний термін подання якої до 20.02.2015.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_5 Коростенською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, серед інших, були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2016 №, яким визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 36647,26 грн., в тому числі 29317,81 грн. за податковим зобов'язаннями, 7329,45 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.12);

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2016 №, яким визначено податкове зобов'язання з військового збору в сумі 764,18 грн., в тому числі 611,34 грн. за податковими зобов'язаннями, 152,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.14);

- рішення від 21.09.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, зокрема за донарахування 74745 грн. єдиного внеску застосовано штрафні санкції в сумі 9628,25 грн. (т.1, а.с.16);

- вимога від 21.09.2016 №Ф-002410132, якою зобов'язано сплатити борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску в сумі 74745,00 грн. (т.1, а.с.18);

- вимога від 02.11.2016 №Ф-29334-06, якою зобов'язано сплатити борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску в сумі 79233,00 грн. (т.1, а.с.81).

Не погодившись із вказаними рішеннями та вимогами, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, № від 21.09.2016 р., рішення про застосування штрафних санкцій № від 21.09.2016 р., вимоги про сплату боргу №Ф- від 21.09.2016 р., №Ф-29334-06 від 02.11.2016 р., винесені Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області (з урахуванням заяви від 30.11.2016, т.1, а.с.76-80).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 05.09.2016 є безпідставними, оскільки у підприємця є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують понесені витрати та отримані доходи, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Вважає, що податкові вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій та податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №, № від 21.09.2016 р., рішення про застосування штрафних санкцій № від 21.09.2016 р., вимоги про сплату боргу №Ф- від 21.09.2016 р., №Ф-29334-06 від 02.11.2016 р., винесені Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

Стягнуто з Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 26.10.2016 року податковий орган подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначену постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Коростенською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 17.09.2012 по 31.12.2015, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, про що 05.09.2016 складено акт №105/1142/13-03/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (т.1, а.с.19-60).

Згідно акта перевірки відповідачем встановлено порушення:

1) пп.16.1.12, п.16.1. ст..16, п.44.1., п.44.3, ст..44, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями пп.3.3, пп.3.5, пп.3.9, пп.3.10 п.3, п.4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат ф.№10, яку ведуть фізичні особи-підприємці крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 №1025, пп.2, пп.5, пп.6, пп.8, пп.9 п.6, п.7 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 в ході перевірки встановлено не ведення обліку доходів та витрат в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 в книзі обліку доходів та витрат за формою ф.10;

2) пп.16.1.2, 16.1.12, п.16.1 ст.16, п.138.2, п.138.4 ст.138, п.п. 177.2 ст.177, п.п.177.4.1, п.177.4, п.177.10, ст..177, пп.177.5.1 п.177.5.1 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, а саме: заниження в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 чистого оподаткованого доходу на загальну суму 195452,00 грн., що призвело до заниження в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 29317,81 грн., в тому числі в 2013 році 12635,10 грн., в 2014 році в сумі 10569,40 грн., в 2015 році в сумі 6113,31 грн.;

3) п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України до Закону України від 31.07.2013 №1621-VІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в частині заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 в сумі 611,34 грн.;

4)ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464- VІ із змінами та доповненнями, а саме: заниження в період з 01.01.2014 по 31.12.2015 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу з урахуванням максимальної величини, у розмірі 34,7% на загальну суму 747455, 00 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 6923,00 грн., за 2013 рік в сумі 29229,00 грн., за 2014 рік в сумі 24251,00 грн., за 2015 рік в сумі 14142,00 грн.;

5)пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, ст..233 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, а саме: несвоєчасно подано декларацію з акцизного податку за січень 2015 року, фактично подано 24.02.2015, граничний термін подання якої до 20.02.2015.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_5 Коростенською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, серед інших, були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2016 №, яким визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 36647,26 грн., в тому числі 29317,81 грн. за податковим зобов'язаннями, 7329,45 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.12);

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2016 №, яким визначено податкове зобов'язання з військового збору в сумі 764,18 грн., в тому числі 611,34 грн. за податковими зобов'язаннями, 152,84 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1, а.с.14);

- рішення від 21.09.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, зокрема за донарахування 74745 грн. єдиного внеску застосовано штрафні санкції в сумі 9628,25 грн. (т.1, а.с.16);

- вимога від 21.09.2016 №Ф-002410132, якою зобов'язано сплатити борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску в сумі 74745,00 грн. (т.1, а.с.18);

- вимога від 02.11.2016 №Ф-29334-06, якою зобов'язано сплатити борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску в сумі 79233,00 грн. (т.1, а.с.81).

Не погодившись із вказаними рішеннями та вимогами, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1 витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2 витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3 суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4 інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Крім того, відповідно до п. 16.1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску, яким є і позивач, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону передбачає, що базою нарахування єдиного внеску для позивача є сума доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Ч.11 ст.8 цього Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1, ч.3 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" максимальна величина бази нарахування єдиного соціального внеску максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює 17 розмірам прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний соціальний внесок.

Таким чином, сума чистого оподатковуваного доходу є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та одночасно базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для позивача, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток), та більшою за встановлену п.4 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" максимальну величину бази нарахування єдиного внеску.

Перевіркою встановлено, що згідно з поданими деклараціями про майновий стан та доходи за 2013-2015 роки загальна сума чистого доходу ФОП ОСОБА_5 становила 586148 грн., тоді як за даними перевірки - 626903,15 грн., розбіжність 40755,15грн. (т.1, ас.с.31); загальна сума витрат за деклараціями 484621,70грн., за даними перевірки 329924,89 грн., розбіжність -154696,81грн.(т.1, а.с.33).

Таким чином, перевіряючими зроблено висновок про заниження позивачем в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 чистого оподаткованого доходу на загальну суму 195452,00 грн.

Зокрема, було встановлено, що ФОП ОСОБА_5 протягом 2013-2014 років здійснювала придбання товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних напоїв та тютюнових виробів, проте відсутні розрахункові документи по зазначених операціях.

В ході перевірки листом від 26.08.2016 вх.№5128 позивач надав на перевірку накладні на придбання товару у ТОВ ТК "Полісся Продукт" (який постачає алкогольні вироби та тютюнові вироби) за 2013 рік на суму 123706,79 грн. та за 2014 рік на суму 140032,77грн. та довідку за 2013-2014 роки щодо підтвердження оплати (т.1, а.с.116).

Водночас, відповідачем з посиланням на п.44.1 ст.44 ПК України зазначено, що наявність у суб'єкта господарювання накладних за умови відсутності розрахункових документів не є підтвердженням фактично понесених витрат на придбання товару та не є безумовною підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до валових витрат, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, а тому вказані документи не були прийняті до уваги.

Колегія суддів зазначає , що необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі іменується - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Як вбачається із змісту п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України при визначенні об'єкту оподаткування фізична особа-підприємець повинна документально підтвердити витрати, пов'язані з її господарською діяльністю.

Бухгалтерський облік, згідно зі ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У відповідності до частини 1 і 2 статті 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (абз. 11 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України " Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Під розрахунковою операцією розуміють приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

А розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну;

Таким чином при придбанні товарно-матеріальних цінностей позивач повинна отримувати накладну, яка є документом , що підтверджує відвантаження (передачу) товарів, та документ, який підтверджує не тільки оплату товару , але і його передачу - це розрахунковий документ, встановленої форми та змісту , а саме касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція.

Як встановлено матеріалами справи , в ході перевірки листом від 26.08.2016 вх.№5128 позивач надав на перевірку накладні на придбання товару у ТОВ ТК "Полісся Продукт" (який постачає алкогольні вироби та тютюнові вироби) за 2013 рік на суму 123706,79 грн. та за 2014 рік на суму 140032,77грн. та довідку за 2013-2014 роки щодо підтвердження оплати (т.1, а.с.116).

Під час перевірки позивач пояснювала, що розрахункові документи (фіскальні чеки) по вказаним операціям не може надати, оскільки їх втрачено разом з книгою обліку розрахункових операцій.

Як вбачається із листа Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області від 21.10.2013 №1427, ФОП ОСОБА_5 дійсно зверталась із заявою про втрату документів, проте їй було повідомлено що в даному випадку відсутні ознаки будь-якого кримінального правопорушення передбаченого КК України (т.1, а.с.229).

Як зазначає позивач, він звернувся до ТОВ ТК "Полісся-продукт" з проханням відновити розрахункові документи, які засвідчують факт оплати товару.

Згідно із поясненнями представника позивача у суді першої інстанції, повністю роздрукувати контрольну стрічку за весь період 2013-2014 роки виявилось неможливим, у зв'язку із її великим обсягом, оскільки стрічка містить усі послідовно сформовані РРО операції (не тільки з позивачем, а й рештою контрагентів), а тому ТОВ ТК "Полісся-продукт" надало довідку, в якій вказало усі видаткові накладні та розрахункові документи (чеки), якими вони оплачені із зазначенням їх реквізитів та суми за період 2013-2014 роки (т.1, а.с.184-192).

Крім того, як встановлено матеріалами справи, між ТОВ ТК "Полісся-продукт" та ФОП ОСОБА_5 складено акти звіряння взаємних розрахунків за період 2012-2015 роки, з яких вбачається, що позивач дійсно придбавала у ТОВ ТК "Полісся-продукт" алкогольні напої та тютюнові вироби у вказаному періоді, в тому числі за 2013 рік на суму 123706,79 грн., за 2014 рік на суму 140032,77грн. та проводила розрахунки за придбаний товар. В актах вказано реквізити усіх первинних документів по вказаним операціям (т.1, а.с.155-156).

Колегія суддів вказані вище доводи позивача не приймає до уваги, оскільки остання з жовтня 2013 року (дати втрати документів) мала достатньо часу для їх відновлення.

Отже, колегія суддів зазначає, що для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, наявність у позивача накладних за умови відсутності розрахункових документів (фіскальних, товарних чеків, прибуткових касових ордерів) не є підтвердженням фактично понесених витратна придбання товару та не є підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до валових витрат, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності.

Також, в ході перевірки ФОП ОСОБА_5 для врахування додаткових витрат за 2015 рік на перевірку надано акти приймання-здачі виконаних аудиторських послуг, а саме поквартальне ведення бухгалтерського обліку на загальну суму 40000 грн. ПП Аудиторською фірмою "Фаворит" згідно договору від 01.01.2015р.

Перевіркою понесених витрат на ведення бухгалтерського обліку встановлено, що ФОП ОСОБА_5 за 2015 рік відповідно поданої декларації про майновий стан і доходи зазначено суму отриманого доходу в розмірі 301830грн. та визначено чистий дохід в розмірі 45325,30грн. При цьому середня торгова націнка, яка закладена у ціні реалізації товару становить 16%. Як наслідок максимальний дохід закладений у ціні реалізації складає 41631,68грн. З урахуванням викладеного та проведеним аналізом сплати податків ФОП ОСОБА_5 перевіркою не підтверджено включення витрат на аудиторські послуги у ціну реалізованого товару, як наслідок наданими документами не підтверджено понесення даних витрат безпосередньо пов'язаних із отриманням доходу.

З матеріалів справи вбачається , що 04.01.2015 ПП Аудиторська фірма "Фаворит" та ФОП ОСОБА_5 уклали договір про надання аудиторських послуг, зокрема щодо ведення бухгалтерського обліку на протязі 2015 року. Плата за надані послуги складає 10000грн. в квартал (т.1, а.с.173).

Згідно із п.6 договору на підтвердження факту надання аудитором замовнику аудиторських послуг відповідно до умов договору складається акт.

На виконання даного договору між сторонами складено акти приймання-здачі виконаних послуг від 30.06.2015,31.03.2015,30.12.2015,30.09.2015 (т.1, а.с.174-177).

Оплата послуг підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 30.09.2015, 31.03.2015, 30.06.2015, 30.12.2015 (т.1, а.с.178).

Як зазначалось, ст. 177 ПК України встановлено порядок оподаткування доходів фізичних осіб-підприємців, отриманих від провадження господарської діяльності. Пунктом 177.4 ст. 177 Кодексу визначено чіткий перелік витрат, що пов'язані з отриманням доходів фізичних осіб-підприємців, що включає:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про включення витрат на аудиторські послуги, оскільки даний перелік є вичерпним, у зв'язку з чим позивач не мав законодавчих підстав включати до витрат суми за аудиторські послуги.

На виконання п. п. 16.1.2 п.16.1 ст. 16 Кодексу платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Отже, нормами Податкового кодексу України прямо закріплений обов'язок позивача дотримуватись порядку оподаткування. Таким чином відповідачем було правомірно визначено позивачу суму донарахованого податку на доходи фізичних осіб та штрафну санкцію за неправомірний облік доходів та витрат ..

Щодо порушення позивачем п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування", що призвело до заниження ним показників чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок суд зазначає наступне.

Порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначений Законом України від 8 липня 2010 року N 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон).

У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.6 Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 зазначеного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 встановлено заниження за період з 17.09.2012 по 31.12.2015 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу з урахуванням максимальної величини, у розмірі 34,7 % на загальну суму 74745 грн., в тому числі: за 2012 рік - в сумі 6923 грн., за 2013 рік - в сумі 29229 грн., за 2014 рік - в сумі 24451 за 2015 рік - в сумі 14142 грн.

Вищезазначене порушення, що полягало у неправильному формуванні позивачем сум доходів і витрат вплинуло на правильність нарахування та утримання єдиного внеску у період з 17.09.2012 по 31.12.2015. У зв'язку з чим у відповідача були законні підстави для донарахування єдиного внеску у сумі 74745 грн. та штрафної санкції у розмірі 9628,25грн.

Відповідно до ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята без дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" червня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 - відмовити .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 вул. Енгельса, 16,смт. Черняхів,Житомирська область,12301

3- відповідачу/відповідачам: Коростенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Коротуна,3,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11501

4-третій особі: - ,