Справа № 812/135/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року справа №812/135/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Борисові А.А., за участю представника відповідача Овчиннікова Д.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі № 812/135/17 за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування пунктів 1,2,3,4 вимоги від 19.01.2017 за №20-12-08-14-14/207,-

ВСТАНОВИВ :

25 січня 2017 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області (далі - ТУ ДСА в Луганській області, Позивач) завернулось до суду з позовом до Північно-східного офісу Держаудитслужби (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування пунктів 1,2,3,4 вимоги Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області від 19.01.2017 №20-12-08-14-14/207 "Про усунення порушень законодавства", відображених в акті ревізії від 21.12.2016 за № 08-221/001.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне.

З 28.09.2016 по 21.12.2016 (30 робочих днів) з перервами з 03.10.2016 по 01.11.2016 та з 06.12.2016 по 16.12.2016 посадовими особами Відповідача проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Луганській області за період з 01.01.2014 по 31.08.2016.

19.01.2017 року Відповідач видав спірну вимогу, яка надійшла на адресу ТУ ДСА України в Луганській області 24.01.2017 року.

Пунктом 1 спірної вимоги зазначається про порушення Позивачем вимог пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, у період збільшення у січні-березні 2015 року обмеження максимального розміру місячної суддівської винагороди до 10 розмірів мінімальної заробітної плати суддям місцевих загальних судів, у яких скорочено чисельність державних службовців та працівників, встановлено переплату в період з 01.01.2015 по 02.02.2015 суддівської винагороди по 10 міським та районним судам у 55 випадках на загальну суму 85 164,53 грн. у зв'язку з тим, що суддівська винагорода виплачувалася в розмірі 10 розмірів мінімальної заробітної плати без проведення скорочення чисельності працівників, замість 7 розмірів мінімальної заробітної плати та як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 30 914,72 грн., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 116 079,25 грн.

Позивач вважає, що саме на підставі положень статті 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-УІ ТУ ДСА України в Луганській області правомірно здійснило нарахування та виплату суддівської винагороди суддям місцевих загальних судів Луганської області за січень та лютий 2015 року, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Зміст та обсяг досягнутих суддями соціальних гарантій не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи вищенаведене, Позивач вважає, що пункт 1 спірної вимоги є протиправним та підлягає скасуванню.

У пункті 2 спірної вимоги вказується на порушення вимог п. 10 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" за період з 01.04.2015 по 31.08.2016 по п'яти судам суддям, які не здійснюють правосуддя (в яких закінчився 5-й річний термін призначення на посаду судді вперше) та не мають права на отримання доплат до посадового окладу, в розрахунок середньої заробітної плати включалася доплата за вислугу років цим суддям під час відрядження (а також за січень 2015 року була включена у завищених розмірах суддівська винагорода), в результаті чого здійснена переплата суддівської винагороди на загальну суму 16 545,01 грн. та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на суму 6 005,84 грн., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 22 550,85 грн.

Позивач вважає, що оскільки дії ТУ ДСА України в Луганській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди суддям місцевих загальних судів Луганської області за січень 2015 року, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, є правомірними, пункт 2 спірної вимоги ґрунтується на помилковому висновку щодо включення при розрахунку середньої заробітної плати суддівської винагороди за січень 2015 року у завищених розмірах , а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Пунктом 3 спірної вимоги зазначені порушення положень пункту 2 Наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 року №77 "Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів", та відповідних пунктів Положень про преміювання міських та районних судів, які обслуговуються ТУ ДСА України в Луганській області, в 73-х випадках безпідставно нараховані та виплачені премії робітникам, зайнятим обслуговуванням місцевих загальних судів до державних і професійних свят в період з 01.10.2015 по 31.12.2015, на загальну суму 137 409,00 грн. та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на суму 49 879,45 гри., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 187 288,45 грн.

Позивач вважає, що ним на підставі підпункту 2 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 та відповідних Положень про преміювання працівників міських та районних судів Луганської області правомірно видавалися накази про преміювання до державних і професійних свят працівників суду, зокрема, прибиральниць, робітників по обслуговуванню приміщень та ін.

Враховуючи вищенаведене, вважає пункт 3 спірної вимоги протиправним та таким, який підлягає скасуванню.

У пункті 4 спірної вимоги зазначено про порушення вимог Розділу IX "Забезпечення суддів" ст. 129 "Суддівська винагорода", ст. 130 "Відпустка" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-УІ в редакції Закону України від 28.12.2014 №76-УІІІ та Розділу IX "Забезпечення суддів" ст. 133 "Суддівська винагорода" та ст. 134 "Відпустка" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-УІІІ "Про забезпечення права на справедливий суд", оскільки при нарахуванні відпускних суддям за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 розрахунок відпускних проводився в календарних днях, виходячи з виплати за останні 12 календарних місяців роботи, що передували місяцю надання відпустки, тоді як необхідно було проводити розрахунок відпускних в розмірі місячної суддівської винагороди за робочі дні відпустки, що призвело до переплати в нарахуванні відпускних суддям в 21 випадках на загальну суму 86 690,75 грн. та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на суму 31 468,74 грн., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 118 159,49 грн.

Позивач зазначає, що оскільки ним правомірно нараховувалася та виплачувалася суддівська винагорода суддям місцевих загальних судів Луганської області за січень 2015 року, виходячи з посадового окладу судді у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, вважає пункт 4 спірної вимоги таким, який ґрунтується на помилковому висновку щодо включення в розрахунок відпускних суддівської винагороди за січень 2015 року у завищених розмірах, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі № 812/135/17 у задоволенні позовних вимог - відмовлено. Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, наголошуючи на законності ухваленої судом постанови. Надалі у судове засідання, призначене на 11 жовтня 2017 року представник відповідача не з'явився.

Позивач в апеляційній скарзі просив розглянути справу за відсутності представника.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що в період з 28.09.2016 по 21.12.2016 (30 робочих днів) з перервами з 03.10.2016 по 01.11.2016 та з 06.12.2016 по 16.12.2016 посадовими особами Відповідача проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ТУ ДСА України в Луганській області за період з 01.01.2014 по 31.08.2016.

За результатами ревізії 21.12.2016 складений акт за № 08-221/001, яким зафіксовано: 1) порушення вимог пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, у період збільшення у січні-березні 2015 року обмеження максимального розміру місячної суддівської винагороди до 10 розмірів мінімальної заробітної плати суддям місцевих загальних судів, у яких скорочено чисельність державних службовців та працівників, встановлено переплату в період з 01.01.2015 по 02.02.2015 суддівської винагороди по 10 міським та районним судам у 55 випадках на загальну суму 85 164,53 грн. у зв'язку з тим, що суддівська винагорода виплачувалася в розмірі 10 розмірів мінімальної заробітної плати без проведення скорочення чисельності працівників, замість 7 розмірів мінімальної заробітної плати та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на загальну суму 30 914,72 грн., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 116 079,25 грн.; 2) порушення вимог п. 10 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" за період з 01.04.2015 по 31.08.2016 по п'яти судам суддям, які не здійснюють правосуддя (в яких закінчився 5-й річний термін призначення на посаду судді вперше) та не мають права на отримання доплат до посадового окладу, в розрахунок середньої заробітної плати включалася доплата за вислугу років цим суддям під час відрядження (а також за січень 2015 року була включена у завищених розмірах суддівська винагорода), в результаті чого здійснена переплата суддівської винагороди на загальну суму 16 545,01 грн. та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на суму 6 005,84 грн., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 22 550,85 грн.; 3) порушення положень пункту 2 Наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 року №77 "Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів", та відповідних пунктів Положень про преміювання міських та районних судів, які обслуговуються ТУ ДСА України в Луганській області, в 73-х випадках безпідставно нараховані та виплачені премії робітникам, зайнятим обслуговуванням місцевих загальних судів до державних і професійних свят в період з 01.10.2015 по 31.12.2015, на загальну суму 137 409,00 грн. та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на суму 49 879,45 гри., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 187 288,45 грн.; 4) порушення вимог Розділу IX "Забезпечення суддів" ст. 129 "Суддівська винагорода", ст. 130 "Відпустка" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-УІ в редакції Закону України від 28.12.2014 №76-УІІІ та Розділу IX "Забезпечення суддів" ст. 133 "Суддівська винагорода" та ст. 134 "Відпустка" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-УІІІ "Про забезпечення права на справедливий суд", оскільки при нарахуванні відпускних суддям за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 розрахунок відпускних проводився в календарних днях, виходячи з виплати за останні 12 календарних місяців роботи, що передували місяцю надання відпустки, тоді як необхідно було проводити розрахунок відпускних в розмірі місячної суддівської винагороди за робочі дні відпустки, що призвело до переплати в нарахуванні відпускних суддям в 21 випадках на загальну суму 86 690,75 грн. та, як наслідок, зайво нараховано та сплачено єдиного соціального внеску на суму 31 468,74 грн., чим ТУ ДСА України в Луганській області завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 118 159,49 грн.

Даний акт підписаний позивачем 21.12.2016, 03.01.2017 були направлені заперечення на вказаний акт (Т.1, а.с.8-75, 76-77).

Висновком на заперечення до акту ревізії від 21.12.2016 року відповідач позивачу повідомив, що надані Територіальним управлінням заперечення не приймаються (Т.1, а.с. 82-92).

На підставі вищевказаного акту Відповідачем 19.01.2017 винесена Вимога №20-12-08-14-14/207 "Про усунення порушень законодавства", відображених в акті ревізії від 21.12.2016 року № 08-21/001. Дана вимога отримана позивачем 24.01.2017 року (Т.1, а.с. 93-94).

У вказаній Вимозі відповідач вимагає усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку, а інформацію про вжиті заходи надати до 01.03.2017. Також вказано, що в разі незабезпечення виконання вимоги орган Держаудитслужби має право звернутися до суду в інтересах держави.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26.01.1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-XII, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю). Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 2 Закону № 2939-XII, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України № 868 від 28.10.2015 р. утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

Відповідно Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМ України № 43 від 03.02.2016 р. (далі - Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно пункту 3 Положення, основними завданнями Держаудитслужби є, зокрема: 1) забезпечення формування і реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; 3) здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів.

Пунктом 4 Положення передбачено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: - здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи); - реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, інспектування (ревізії); - здійснює контроль за цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності, станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах, усуненням виявлених недоліків і порушень; - вживає в межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення виявлених недоліків та запобігання їм у подальшому, а саме: проводить аналіз стану дотримання фінансової та бюджетної дисципліни, виявляє причини та умови, що призвели до недоліків і порушень, готує рекомендації та пропозиції щодо їх усунення і запобігання їм у подальшому; - вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пункт 6 Положення).

Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).

Зазначені вище норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надана можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведене вище дає підстави для висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Зазначену правову позицію стосовно вирішення спорів цієї категорії неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема, правовий висновок щодо застосування положень статті 2, пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII про підстави і порядок пред'явлення та виконання вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень вимог законодавства, яка містить вказівку вжити заходи для відшкодування шкоди, міститься у постановах від 18.11.2014 року (справа № 21-632а14), від 10.02.2015 року (справа № 21-461а14), від 09.06.2015 року (справа № 21-54а15), від 23.06.2015 року (справа № 21-358а15), від 02.12.2015 року (справа № 826/80/13-а), від 23.02.2016 року (справа № 818/1857/14).

Отже, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення органу державного фінансового контролю, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, відповідно правильність їх обчислення перевірятиме суд, який розглядатиме цей позов.

Таким чином, з огляду на те, що у даній адміністративній справі оскаржена позивачем Вимога відповідача від 19.01.2017 року вказує на виявлені збитки та їхній розмір, слід зазначити, що обґрунтованість і правомірність такої вимоги має перевірятися у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Беручи до уваги наведене вище, заявлені по цій справі вимоги не відповідають положенням Закону № 2939-ХІІ та правозастосовній практиці Верховного Суду України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

При викладених обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі № 812/135/17 - залишити без задоволення. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі № 812/135/17 за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування пунктів 1,2,3,4 вимоги від 19.01.2017 за №20-12-08-14-14/207 - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Ухвала суду складена у повному обсязі 12 жовтня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок