Справа № 813/2293/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року справа № 813/2293/17 13 год 17 хв зал судових засідань № 3

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Кухар Н.А.

судді Сакалоша В.М.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської обласної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, Львівської обласної державної адміністрації, Львівської міської ради, Львівського міського голови Садового А.І. про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Львівської обласної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Львівської обласної державної адміністрації, Львівської міської ради, Львівського міського голови Садового А.І., в якому просить суд визнати протиправним і скасувати п.1.4 рішення Львівської обласної ради від 11.05.2017 №455 « Про звернення Львівської обласної ради» щодо звернення до Львівської обласної адміністрації, Львівської міської ради, Львівського міського голови про демонтаж (перенесення) Монумента слави на вул.Стрийській у м.Львові та встановлення Меморіалу пошани захисникам України в боротьбі з російським агресором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приймаючи оскаржене рішення відповідач перевищив свої повноваження, надані йому ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування». Крім того, вказане розпорядження, на думку позивача, містить заклики до вчинення злочину, а саме умисного невиконання судового рішення - постанови Галицького районного суду м.Львова від 18.01.2012 у справі №2а-1304/51/12, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8 до Міського голови м.Львова Садового А.І. про забезпечення проведення демонтажу Монумента слави на вул.Стрийській у м.Львові.

Відповідач подав до суду заперечення на позову заяву від 03.08.2017, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що при прийнятті оскарженого рішення відповідач діяв в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування», та відповідно до норм Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Відповідач зазначає, що повна назва спірного монументу - «Монумент бойової слави Радянських Збройних сил», а тому він підпадає під визначення пам'ятника та пам'ятного знаку, який підлягає демонтажу на підставі ст.7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Відповідач також звертає увагу на те, що оскаржене рішення не порушує права та законні інтереси позивача у сфері публічно - правових відносин.

Третя особа Львівська обласна державна адміністрація подала до суду пояснення від 03.08.2017 та від 11.09.2017, в яких зазначає, що оскаржене рішення вмотивоване значним суспільним резонансом, численними зверненнями громадян, організацій та положеннями Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Крім того, третя особа звертає увагу на те, що позивач не обґрунтував, в який спосіб оскаржене рішення щодо звернення обласної ради порушує або може порушити його права та законні інтереси у сферу публічно правових відносин. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Треті особи Львівська міська рада та Міський голова м.Львова подали до суду заперечення на позову заяву від 12.09.2017, в якому просили суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що при прийнятті оскарженого рішення відповідач діяв в межах повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування», та відповідно до норм Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях до неї. Просили суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях та доповненнях до них. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник третьої особи Львівська обласна державна адміністрація в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмових поясненнях. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник Львівської міської ради та міського голови Львова подав клопотання про розгляд справи без його участі. В судових засіданнях, в яких брав участь їх представник, проти позову заперечував з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступних підстав.

Львівська обласна рада на IX сесії VII скликання прийняла рішення №455 від 11.05.2017 «Про звернення Львівської обласної ради», пунктом 1.4 якого прийняла звернення до Львівської обласної адміністрації, Львівської міської ради, Львівського міського голови щодо демонтажу (перенесення) Монумента слави на вул.Стрийській у м.Львові та встановлення Меморіалу пошани захисникам України в боротьбі з російським агресором (додаток №4).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування п.1.4 рішення Львівської обласної ради від 11.05.2017 №455.

Суд при вирішенні спору по суті виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні і обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях й інші питання, віднесені до їх відання вказаним та іншими законами.

Згідно з ч.3 ст.24 вказаного Закону органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов'язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз'яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до ч.2 ст.11 вказаного Закону при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що депутат місцевої ради має право, зокрема, пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами; вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; оголошувати на засіданнях ради та її органів тексти звернень, заяв, пропозицій громадян або їх об'єднань, якщо вони мають суспільне значення.

Порядок реалізації зазначених прав депутатів місцевих рад визначається вказаним Законом, іншими законами України, які регулюють діяльність місцевих рад та їх органів, а також регламентом відповідної ради.

Відповідно до ч.2 ст.34 Регламенту Львівської обласної ради, затвердженого рішенням Львівської обласної ради від 26.01.2016 №59, питання «Про депутатські запити» заслуховується на початку кожного пленарного засідання, а питання «Про заяви Львівської обласної ради» і «Про звернення Львівської обласної ради» наприкінці пленарного засідання.

Згідно з ч.3 ст.35 вказаного Регламенту рішення про внесення до затвердженого в цілому порядку денного додаткових питань приймаються більшістю депутатів від загального складу ради. При цьому проекти рішень з питань, які планується внести до затвердженого в цілому порядку денного сесії повинні мати висновки профільної комісії та відповідати вимогам ст.33 вказаного Регламенту, за винятком звернень обласної ради та заяв.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених вказаним Законом.

Таким чином, будь-яке питання, винесене депутатом на розгляд сесії обласної ради, зокрема, й звернення, за яке проголосувала необхідна кількість депутатів, оформляється у вигляді рішення ради.

Відповідно до протоколу №28 II пленарного засідання IX сесії Львівської обласної ради VII скликання від 11.05.2017 депутат В.Масний запропонував внести до порядку денного питання «Про звернення до Львівської обласної адміністрації, Львівської міської ради, Львівського міського голови щодо демонтажу (перенесення) Монумента слави на вул.Стрийській у м.Львові та встановлення Меморіалу пошани захисникам України в боротьбі з російським агресором», яке окремим пунктом віднести до питання «Про звернення Львівської обласної ради».

Суд встановив, що за результатом розгляду вказаного питання відповідач прийняв оскаржене рішення, яке вмотивоване значним суспільним резонансом, численними зверненнями громадян і громадських організацій (а.с. 133-147) та положеннями Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Вказаний Закон засуджує комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні, визначає правові основи заборони пропаганди їх символіки та встановлює порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму.

З огляду на наведене, суд вважає, що при розгляді питання «Про звернення до Львівської обласної адміністрації, Львівської міської ради, Львівського міського голови щодо демонтажу (перенесення) Монумента слави на вул.Стрийській у м.Львові та встановлення Меморіалу пошани захисникам України в боротьбі з російським агресором» та при прийнятті оскарженого рішення від 11.05.2017 №455, відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування», Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», та відповідно до Регламенту Львівської обласної ради, затвердженого рішенням Львівської обласної ради від 26.01.2016 №59.

Суд також враховує, що в контексті ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому, для надання особі судового захисту, суд встановлює, чи дійсно порушене право, свободу чи інтерес особи, і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах.

Враховуючи вимоги КАС України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскарженим рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Частиною 1 статті 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративних справах позивач має довести, що внаслідок неправомірних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень порушені його права, свободи чи інтереси, а відповідач - що його рішення, дії и бездіяльність є правомірними.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що позивач не обґрунтував, в який спосіб оскаржене рішення щодо звернення відповідача, порушує або може порушити його права та законні інтереси в сфері публічно - правових відносин.

Суд вказує також на те, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб здійснюється після встановлення судом факту їх порушення.

Суд також враховує і те, що третіми особами у справі не вчинялися жодні дії на виконання оскарженого рішення, а тому, воно не спричинило настання правових наслідків. Так, у відповідях Львівської обласної державної адміністрації від 19.07.2017 №5/15-5226/0/2-17/3-14 та виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.07.2017 №2303-3784 зазначено, що питання демонтажу Монументу Слави може бути вирішене шляхом ухвалення відповідного рішення Львівською міською радою у порядок та спосіб, визначений Законом України «Про місцеве самоврядування» з урахуванням законодавства, що регулює питання охорони культурної спадщини, фахівців, громадськості або в інший спосіб, визначений чинним законодавством.

Безпідставними також є посилання позивача на постанову Галицького районного суду м.Львова від 18.01.2012 у справі за позовом ОСОБА_8 до Міського голови Львова Садового А.І., за участю третіх осіб ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, якою відмовлено в задоволенні позову про зобов'язання забезпечення проведення демонтажу Монумента бойової слави Радянських Збройних Сил на вул. Стрийській у м.Львові, оскільки таке рішення не стосується обставин, які входять до предмета доказування у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо протиправності оскарженого рішення не підтвердилися в ході судового розгляду справи, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Львівської обласної ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, Львівська обласна державна адміністрація, Львівська міська рада, Львівський міський голова Садового А.І. про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя Н.А. Кухар

Суддя В.М. Сакалош