Справа № 819/1186/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 819/1186/17

09 жовтня 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В. за участі секретаря судового засідання Ліщинської М.М., представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників третіх осіб без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Тернопільській області - ОСОБА_4, фермерського господарства "Гадз" - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Бучацькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7 Управління Держгеокадастру в Тернопільській області, фермерське господарство "Гадз" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (надалі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Державного кадастрового реєстратора, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Тернопільській області, у якому просить суд:

- визнати дії Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Бучацькому районі Тернопільської області з приводу скасування кадастрового номера :01:001:0003 та здачі в архів протиправними;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу у Бучацькому районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Тернопільській області відновити поземельну книгу в паперовому варіанті на орендовану земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0003.

Суд ухвалою 13 вересня 2017 року залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - фермерське господарство "Гадз" та відділ Бучацького району Держгеокадастру в Тернопільській області.

13.09.2017 в судовому засіданні представник позивач заявив клопотання про зміни та доповнення до адміністративного позову, яке прийняте судом, а саме, просив:

- визнати дії Державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Бучацькому районі Тернопільської області з приводу скасування кадастрового номера :01:001:0003 та здачі в архів протиправними;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу у Бучацькому районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Тернопільській області відновити кадастровий номер :01:001:0003 на орендовану земельну ділянку;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу у Бучацькому районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Тернопільській області відновити реєстраційну карту на орендовану земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0003.

До початку розгляду справи по суті представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Тернопільській області заявила клопотання про закриття провадження у даній справі, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представники позивача у судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання про закриття провадження у даній справі та зазначили, що позивачем оскаржуються дії державного реєстратора як субєкта владних повноважень, з приводу скасування кадастрового номера земельної ділянки. А відтак, спір підлягає вирішенню саме в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фермерського господарства "Гадз" підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Керуючись приписами статті 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі за відсутності відповідача.

Вирішуючи питання щодо наявності юридичних та фактичних підстав для закриття провадження в адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи випливає, що 05 грудня 2005 року між ОСОБА_6 та Медведівською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_8 укладено договір оренди землі терміном на 20 років, згідно якого, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 9,0130 га, яка знаходиться на території Медведівської сільської ради, за межами населеного пункту. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:001:003 (аркуш справи 11-15).

Згідно інформації наданої відділом у Бучацькому районі ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Тернопільській області повідомлено про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:003 відповідно до даних земельного кадастру знаходиться в архіві, а кадастровий номер скасовано. На місці розташування даної земельної ділянки зареєстровано земельні ділянки з кадастровими номерами:

- :01:001:1264, площа 2,000 га;

- :01:001:1263, площа 1,0000 га;

- :01:001:1262, площа 2,0000 га;

- :01:001:1261, площа 1,9999 га (аркуш справи 17).

Відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на даний час на підставі цивільно-правових угод, зареєстрованих приватним нотаріусом ОСОБА_9 04.09.2015, власником даних земельних ділянок є фермерське господарство «Гадз» (аркуш справи 50-51).

Аналіз зазначених фактичних обставин дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право на конкретні обєкт нерухомості (земельну ділянку), і право власності на які може бути визнане судом, якщо це не порушуватиме прав та інтересів інших осіб.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов до наступного правового висновку.

За приписами частини першої статті 55, частини третьої статті 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина 2 статті 2 КАС України).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 3 КАС України, відповідач суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України).

Згідно частини 1 статті 4 КАС України, правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина 2 статті 4 КАС України).

Частиною 1 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони, за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю (частина 2 статті 17 КАС України).

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, КАС встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикцій: понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи, що наведене у пункті 1 частини першої статті 3 КАС України; визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, повязані з публічним формуванням субєкта владних повноважень), зазначених у частині першій статті 17 КАС України; встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина друга статті 17 КАС України); встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина третя статті 17 КАС України).

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів, вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх субєктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань. Таким чином, при визначенні питання до юрисдикції якого суду відноситься справа, суд має виходити із характеру спірних правовідносин, дослідивши природу прав та інтересів, на захист яких подано позов.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви NN 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява N 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <...> фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне (право власності у розумінні Конвенції), в межах якого (за наявності для цього підстав) можуть бути розвязані й питання, повязані з набуттям і реалізацією права на земельні ділянки.

За таких обставин, та враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із порушенням прав позивача як орендаря земельної ділянки, суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає із договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Правова позиція щодо аналогічного спору викладена в багатьох рішеннях Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 11.04.2017.

У постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року № 21-41а16, прийнятої за результатом перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 листопада 2015 року у справі про оскарження дій державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки та Закону № 898-IV, міститься такий правовий висновок.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини повязані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд також зазначає, що рішення про закриття справи не обмежує сторони у реалізації захисту свого речового права в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 86, 157, 160, 165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Державного кадастрового реєстратора відділу у Бучацькому районі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру в Тернопільській області та фермерське господарство "Гадз" про визнання протиправними рішень, дій та зобов'язання вчинити певні дії, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

3. Роз'яснити позивачу, що вирішення даного спору належить до юрисдикції цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.10.2017.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташа А. В.