Справа № 235/4013/17
Суддя: Назаренко Г. В.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/168/17
Справа 235/4013/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності противоправною та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Управління) про визнання бездіяльності противоправною та зобов'язання вчинити певні дії, третя особа: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою.

Вона звернулась до відповідача з заявою про переведення пенсійної виплати, останній почав виплачувати їй пенсію, однак з весни 2016 року виплата пенсії була припинена. Її представником 22 травня 2017р. було направлено адвокатський запит на адресу відповідача із проханням повідомити, чи перебуває вона на обліку в Красноармійському об'єднаному УПФУ Донецької області, а у разі, якщо перебуває - повідомити причини невиплати пенсії. В червні 2017 року було отримано лист від 6 червня 2017 року, в якому зазначено що вона 29 січня 2015 року звернулась з заявою про переведення пенсійної виплати до Красноармійського об'єднаного УПФУ Донецької області. На облік справу було взято з вересня 2014 року. Виплату пенсії тимчасово призупинено з березня 2016 року, оскільки за результатами синхронізації без управління (АСОПД) та бази УСЗН, у вказаній електронні справі зафіксовано «93 особливість», яка не дає можливість поновити виплату пенсії. 11 серпня 2016 року дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи УСЗН Покровської Райдержадміністрації скасовано «в зв'язку з вибуттям до іншого району», тому виплату пенсії припинено.

Таку бездіяльність позивачка вважає протиправною і просить зобов'язати відповідача поновити їй нарахування та виплату пенсії з 1 березня 2016 року та здійснити виплату заборгованості за весь час затримки.

Позивачка, представник позивачки в судове засідання не з'явилися, надали заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суду надані письмові заперечення проти позову, в яких відповідач посилається на те, що відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24 грудня 2014 року № позивачку було взято на облік як внутрішньо переміщену особу з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: село Троїцьке Покровського району Донецької області.

Довідка внутрішньо переміщеної особи № від 24 грудня 2014 року на ім'я ОСОБА_1 скасована згідно розпорядження начальника управління від 15 серпня 2016 року відповідно до п.3 частини першої (повернулась до покинутого місця постійного проживання), абзацу 8 та 11 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

З урахуванням викладеного вважає, що оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи була скасована (тобто, відсутній факт реєстрації позивачки як внутрішньо переміщеної особи) то Управлінням правомірно було припинено виплату пенсії позивачці.

У зв'язку з вищевикладеним відповідач просив відмовити позивачці в задоволенні позову.

Третя особа про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не з'явися, не повідомив про причини неявки.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначена пенсія за віком з 1 січня 2006 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька (а.с.5).

Зареєстрованим місцем проживання позивачки є м. Донецьк Донецької області.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації від 24.12.2014р. № 1441/005577 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання якої є с. Троїцьке Красноармійського району Донецької області (а.с.6).

Згідно відповіді на запит, адресованого представнику позивачки від 6 червня 2017 року, зазначено що вона 29 січня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про переведення пенсійної виплати до Красноармійського об'єднаного УПФУ Донецької області. На облік електронну справу було взято з вересня 2014 року. Виплату пенсії тимчасово призупинено з березня 2016 року, оскільки за результатами синхронізації без управління (АСОПД) та бази УСЗН, у вказаній електронні справі зафіксовано «93 особливість», яка не дає можливість поновити виплату пенсії. 11 серпня 2016 року дія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи УСЗН Покровської Райдержадміністрації скасовано «в зв'язку з вибуттям до іншого району», тому виплату пенсії припинено (а.с. 7).

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Тобто, до вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи застосовується той закон, під час чинності якого вони здійснюються.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особамає право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, тобто особа має довести наявність прав, свобод чи інтересів, які порушені відповідачем.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В якості підстави для припинення виплати пенсії позивачці відповідач посилається на ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», в якій зазначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Разом з тим, суд зазначає, що вказаним законом не встановлено підстав для припинення виплати пенсії, а також не встановлений обов'язок органів Пенсійного фонду України припинити виплати пенсій через відсутність довідки, виданої згідно з Порядком № 509.

Суд зауважує, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове деревне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Між тим відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону стала підставою для припинення позивачці виплати пенсії. Також відповідачем не вказано й будь-якої іншої норми закону, яка б визначала такі підставу припинення виплати пенсії, як скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Також суд зазначає, що припинення виплати позивачці пенсії у зв'язку зі скасуванням органами соціального захисту населення довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 07.10.2009р. в Україні як соціальній правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, не виплачуючи позивачці пенсію з 1 березня 2016 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_1 шляхом визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за весь час затримки.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

З огляду за зазначене, витрати позивачки по сплаті судового збору в сумі 640 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області.

Згідно ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ст.ст.19, 46 Конституції України, ст.ст.4, 5, 8, 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,керуючись ст.ст.2, 71, 159-163, 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії.

Зобов'язати Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 1 березня 2016 року та здійснити виплату заборгованості за весь час затримки.

Стягнути з Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорока) гривень.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Встановити строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови один місяць, перебіг якого починається з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Г.В. Назаренко