Справа № 809/589/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№876/7919/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Запотічного І.І.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №809/589/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області ОСОБА_2 за №2-1009-02-43/2017 від 07.04.2017 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідачем полана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що факт укладення договору оренди не звільняє позивача як власника нежитлового приміщення від обов'язку контролю за станом об'єкта нерухомості і відповідальності за здійснення відповідних будівельних робіт без отримання передбачених чинним законодавством дозволів та без виготовлення необхідних документів. Просить постанову суд першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також апеляційна скарга подана позивачем, вважає що постанова суду першої, оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Доводи апелянта зводяться до того, що висновки суду першої інстанції про те, що саме позивач здійснила реконструкцію тераси є не вірними, оскільки не підтверджені будь якими доказами. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 03.07.2015 року позивачем, як власником нежитлового приміщення загальною площею 156,8 кв.м. та тераси площею 46,4 кв.м., укладено з ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір оренди вищевказаного нежитлового приміщення та тераси. Дане нерухоме майно було передано в строкове, платне користування відповідно до акту приймання-передачі об'єкта оренди від 03.07.2015 року.

31.08.2015 позивачем з ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін та доповнень до Договору оренди від 03.07.2015 року, а саме: зменшено розмір орендної плати на 4 роки і 6 місяців.

Позивач отримала від орендаря орендну плату за період з вересня 2015 року по січень 2017 року та компенсацію за електроенергію, водопостачання і водовідведення.

Позивачем на адресу ОСОБА_3 було надіслано претензію-пропозицію про розірвання договору в добровільному порядку та звільнення займаних приміщень, оскільки відповідно до наданих представниками позивача пояснень 10.02.2017 року при огляді об'єкта оренди ОСОБА_1 виявлено, що орендарем без її згоди, як орендодавця, проведено реконструкцію об'єкта нерухомості, зокрема змінено зовнішні конструкції фасаду тераси.

10.03.2017 року орендарем надано відповідь, згідно якої останній повідомив позивача, що заявлена претензія-пропозиція до задоволення не підлягає, оскільки реконструкція ним не проводилась, а здійснені внутрішні перепланування та покращення майна проведені відповідно до п.4.1. укладеного договору про оренду від 03.07.2015 року (а.с.19). Крім того ОСОБА_3 звернувся до начальника управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області із заявою про проведення перевірки законності реконструкції приміщення.

Вказане звернення стало підставою для видачі направлення за №239 від 23.03.2017 року на проведення вищезазначеної перевірки, яка здійснена 27.03.2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 та за результатами якої відповідачем складено акт від 27.03.2017 року за №б/н, згідно якого перевіркою встановлено порушення п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Водночас ОСОБА_2 було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.03.2017 року.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що реконструкцію тераси, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: вул.Коновальця, 3, м. Галич, шляхом спорудження зовнішньої стіни тераси та демонтажу вікон між терасою та залом кафе, проведено без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

За наслідками розгляду вищевказаних матеріалів головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, як посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, 07.04.2017 року прийнято оскаржену постанову за №2/1009/02-43/2017 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 57 600 грн. за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що реконструкція тераси проведена позивачем, однак при прийнятті оскарженої постанови відповідачем порушено встановлену чинним законодавством України, зокрема Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 23.05.2011 року за №553 та Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України за №244 від 06.04.1995, процедуру винесення постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 12 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011 року за №553, посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Відповідно до п.16-20 вищевказаного Порядку за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Згідно п. 20 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №244 від 06.04.1995, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з'ясовує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Тобто головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 при розгляді справи про порушення у сфері містобудівної діяльності без дотримання загального принципу nemo esse debet judex in propria causa (ніхто не може бути суддею у своїй власній справі) перевірено правильність оформлення вищевказаних процесуальних документів, складених ним особисто та самостійно прийнято оскаржену постанову.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги доводи відповідача про те, що обмеження можливості розгляду справи тією ж особою, яка склала відповідні документи, відповідним законодавством не встановлено, а відповідач реалізуючи надані повноваження не керується положеннями КАС України, так як дотримання вищезазначеного критерію є загальним правилом, визначеним для будь-якої управлінської діяльності суб'єктів владних повноважень.

Крім того, судом встановлено, що позивач під час проведення перевірки зазначила, що реконструкцію було здійснено самостійно орендарем, що підтверджується зазначеними нею поясненнями та зауваженнями у дослідженому судом в якості письмового доказу протоколі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 27.03.2017 року.

Відповідачем не наведено жодних фактичних даних чи доказів, які б були наявні на час проведення перевірки і розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, та однозначно свідчили б про проведення реконструкції належного позивачем нерухомого майна, наданого в платне строкове користування ОСОБА_3, саме позивачем, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність факту повідомлення позивачем про здійснення реконструкції орендарем, відповідно до укладеного договору оренди від 03.07.2015 року, унеможливлювала прийняття суб'єктом владних повноважень рішення без повного з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до п.21 Порядку посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов'язана з'ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб'єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак в порушення даної норми, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 при прийнятті оскарженої постанови вищезазначені обставини взагалі не встановлювались, та жодні заходи для з'ясування цих обставин протиправно не вживались.

Наведене на переконання суду, свідчать про порушення відповідачем встановленої чинним законодавством України, зокрема Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 23.05.2011 року за №553 та Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України за №244 від 06.04.1995, процедури винесення постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке не відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що постанова прийнята відповідачем необґрунтовано, без дотриманням вимог чинного законодавства України, що свідчить про наявність підстав для визнання її протиправною та скасування.

Разом з тим апеляційний суд вважає невірними висновки суду першої інстанції в тій частині, що реконструкція нежитлових приміщень 2- го поверху по вул. Коновальця 3, в м. Галичі, проведена саме позивачем, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені належними та допустимими доказами у справі з огляду на наступне.

Так з матеріалів справи слідує, що 03.07.2015 року між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір оренди нежитлових приміщень.

03.07.2015 року по акту прийому - передачі ФОП ОСОБА_3 отримав у володіння та користування на 2-му поверсі по вул. Коновальця 3, в м. Галичі, Івано-Франківської області нежитлове приміщення прощею 156,8 кв. м. та терасу - площею 46,4 кв м., а також отримав ключі.

Станом на 03.07.2015 року (на момент прийому передачі-передачі нежитлових приміщень) жодної реконструкції, тобто замурування зовнішньої стіни тераси проведено не було, про що свідчить акт прийому передачі, тобто з 03.07.2015 року нежитловим приміщення прощею 156,8 кв. м. та терасою площею 46,4 кв м. володіє та використовує їх у своїй підприємницькій діяльності виключно орендар ФОП ОСОБА_3, а позивач ні юридично, ні фактично не володіла та не користувалася вказаними нежитловими приміщеннями.

Крім цього, як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 10 лютого 2017 року на виконання п.7.2.1. Договору позивачем ОСОБА_1. Т.В. було здійснено огляд об'єкта оренди і встановлено, що орендар ОСОБА_3 самовільно провів будівельні роботи (реконструкцію) замурувавши зовнішню стіну тераси.

Встановивши, що орендар ОСОБА_3 самовільно провів будівельні роботи в орендованих приміщеннях, відповідно до положень ч. 2 ст. 188 ГК України, позивач направила йому претензію-пропозицію з вимогою достроково розірвати укладений між ними договір оренди у досудовому порядку.

У відповіді на претензію-пропозицію №1 від 10.03.2017 року орендар ОСОБА_3 фактично підтвердив, що вказані вище роботи в орендованих нежитлових приміщеннях виконані ним, однак вважає їх не реконструкцією, а внутрішнім переплануванням та покращенням орендованого майна, на яке (перепланування) позивач як орендодавець надала йому дозвіл, відповідно до умов п. 4.1. Договору.

Таким чином, наведені вище докази, спростовують висновок суду про те, що саме позивач проводила реконструкцію приміщень.

Наведеним вище обставинам суд першої інстанції належної оцінки не дав, а у судовому рішенні не навів жодних мотивів, чому відхилив доводи позивача.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта в тій частині, що факт підтвердження здійснення реконструкції приміщень позивачем не може доводитись показами свідків.

Наведені вище обставини є безсумнівною підставою для зміни постанови суду першої інстанції в частині викладення мотивів задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно по суті вирішена справа, але із помилковим застосуванням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині викладення мотивів у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі №809/589/17 змінити в частині викладення мотивів задоволення позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст ухвали складено 10.10.2017р.