Справа № 752/5243/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 жовтня 2017 року м. Київ К/800/31748/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нечепорука Тараса Івановича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нечепорука Т.І. про визнання протиправними дій та скасування постанови серії АР № 762298 від 23 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Судами встановлено, що 23 лютого 2017 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес», р.н. НОМЕР_1 в м. Києві по вулиці Сирецька, 71/13 порушила пункт 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: перед поворотом ліворуч не зайняла відповідне крайнє положення та після зупинки працівниками поліції, на їх вимогу не пред'явила свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП. Вказані обставини, підтверджено позивачкою під час надання пояснень в суді першої інстанції, у тексті позовної заяви та в апеляційній скарзі.

Постановою інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нечепорука Т.І. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка винесена інспектором патрульної поліції роти № 7 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нечепоруком Т.І., ґрунтується на вимогах закону, тому підстав для її скасування немає.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Підпунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачене право поліцейського зупинити транспортний засіб у разі порушення водієм Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, пуектом 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати, зокрема, при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відтак, законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобов'язаний пред'явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс для перевірки.

Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що судами не розглянуті клопотання про виклик свідків та витребування відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Нечепорука Тараса Івановича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак