Справа № 486/93/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 486/93/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Савін О.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій при обчисленні йому пенсії за віком; зобов'язання провести перерахунок та виплату йому пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто з 19.06.2013р., та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.06.2017р. позов задоволений.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом, при вирішенні справи, вимог законодавства, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Досягнувши пенсійного віку, 19.06.2013р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України, за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії. /а.с.99/

Відповідачем було здійснено переведення позивача з одного виду пенсії на інший та розраховано пенсію із застосуванням показника за 2007 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 03.04.2012 р. та п. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо нарахування йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач помилково був визначений управлінням ПФУ як особа, яка переведена з одного виду пенсії на інший, оскільки він набув право на отримання пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та вперше звернувся з заявою про її нарахування, а тому не може мати статусу особи, переведеної з одного виду пенсії на інший.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після звільнення зі служби позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, відповідач протиправно нарахував позивачу пенсію з застосуванням положення ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV.

Разом з тим, при вирішенні справи, суд першої інстанції не звернув увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Так, судом встановлено, що предметом оскарження у справі є належне нарахування та виплата позивачу пенсії з 19.06.2013 року.

Відповідно до вимог ст.99 КАС України - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 27.01.2017р. в зв'язку з оскарженням дій відповідача щодо розрахунку та виплати йому пенсії з 19.06.2013 року.

При цьому, з підстав того, що позивач був обізнаний про розмір пенсії яка йому вчасно сплачувалась, тому саме з даного часу йому стало відомо про можливе порушення своїх прав.

Оскільки позивач не надав суду поважні причини пропуску строку звернення до суду, підстав для поновлення процесуального строку немає, тому позовні вимоги можуть бути задоволенні в межах піврічного строку звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції порушив норми процесуального права, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.202 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 100, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково, постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 червня 2017 року скасувати в частині зобов'язання Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити певні дії.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов'язати Южноукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області здійснити з 27.07.2016 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.40, 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарних роки, що передують 2013 року звернення за призначенням пенсії та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги щодо зобов'язання вчинити певні дії до 26.07.2016 року залишити без розгляду.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія