Справа № 809/876/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2017 р. № 809/876/17

11 год. 40 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кічури Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмову в прийнятті митної декларації відповідачем прийняті неправомірно та безпідставно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з вказаних в позовній заяві підстав. Суду пояснила, що 27.10.2016 року позивачем придбано у нерезидента - ОСОБА_5, вантажний автомобіль «FIAT Doblo» 2012 р.в., що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу. Вказала, що з метою митного оформлення товару відповідачу було подано митну декларацію на суму 81 117, 56 грн. за першим методом визначення митної вартості товарів і документи, перелік яких встановлений Митним Кодексом України (далі - МКУ). Однак митним органом протиправно, на думку представника позивача, за результатами розгляду поданих документів винесено прийнято рішення про коригування митної вартості за №206050001/2016/000816/2 та картку відмови №206050001/2016/00983 від 29.12.2016 року, якими скориговано вартість товару у більшу сторону, а саме - до 106 753, 84 грн. Звернула увагу суду, що у відповідача підстав для витребування у ОСОБА_3 додаткових документів не було. Тому вважає, що митним органом митну вартість вищезгаданого автомобіля за резервним методом визначено безпідставно. З огляду на дані обставини просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з мотивів, наведених у письмовому запереченні. Суду пояснила, що під час митного оформлення та перевірки заявленої позивачем митної вартості товару, відповідачем встановлено відсутність необхідних документів, які підтверджують заявлену митну вартість автомобіля. Вказала, що за такої обставини митним органом декларанту було направлено запит про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Зазначила, що на вимогу позивач жодних додаткових документів не надала, в зв'язку з чим відповідачем і було самостійно визначено митну вартість згідно вимог чинного МКУ. Окрім того звернула увагу суду, що у наданому позивачем для митного оформлення договорі купівлі-продажу від 27.10.2016 року зазначено ціну автомобіля - 2 900 євро, а в митній декларації країни відправлення вказано іншу суму - 12 798 злотих, а як заявника - юридичну особу P.H. "HOLTED" ОСОБА_6, а не ОСОБА_3 Пояснила, що враховуючи наведене, на її переконання, митна вартість товару визначена за другорядним методом правомірно, а оскаржені рішення про коригування митної вартості та картку відмови прийнято у відповідності до чинного законодавства України. Просила в задоволенні позову відмовити.

Допитаний за клопотанням позивача свідок ОСОБА_4 суду показав, що є чоловіком позивача і відповідно до наданої останньою довіреності придбав та ввіз на митну територію України автомобіль «FIAT Doblo» 2012 року випуску. Вказав, що 27.10.2016 року в м. Бонн (ФРН) у громадянина ФРН він придбав вантажний автомобіль «FIAT Doblo» 2012 р.в., що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу. Розрахунок за транспортний засіб ним було здійснено у євро, в готівковій формі. Зазначив, що даний транспортний засіб він ввіз на територію Республіки Польша та на деякий час залишив у м. Варшава. В подальшому 27.12.2016 року цей автомобіль свідок ввіз на митну територію України. Показав, що митному органу через уповноважену особу було надано всі необхідні документи, перелік яких визначений МКУ, однак на початку січня 2017 року митним брокером було повідомлено про збільшення відповідачем митної вартості автомобіля до 106 753,84 грн. Митні платежі були сплачені згідно зкоригованої митної вартості.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27.10.2016 року позивачем придбано у нерезидента, громадянина ФРН - ОСОБА_5 відповідно до наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу копії інвойсу, вантажний автомобіль «FIAT Doblo» 2012 р.в. за ціною 2 900 євро (а.с. 23).

В подальшому для здійснення митного контролю та митного оформлення даного транспортного засобу представником позивача подана митна декларація країни відправлення в якій зазначена інша сума придбаного автомобіля, а саме: 12 798 злотих, а заявником - P.H. "HOLTED" ОСОБА_6 (а.с.24, 25).

Крім того, було подано декларацію митної вартості №206050001/2016/406025 в якій заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару за ціною договору - 2 900 євро, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28.12.2016 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.04.2012 року серії НОМЕР_1 (а.с. 19-22).

Судом встановлено, що під час митного оформлення та перевірки заявленої позивачем митної вартості товару, митним органом було повідомлено позивача про відсутність у документах, зазначених в ч.2 ст.53 МКУ, всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари та необхідність подачі таких документів.

Натомість декларант жодних витребуваних документів не надав.

29.12.2016 року Івано-Франківською митницею прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості за №206050001/2016/000816/2 та картку відмови №206050001/2016/00983 від 29.12.2016 року, якими скориговано вартість товару у більшу сторону, а саме 106 753,84 грн. замість 81 117,56 грн. (а.с. 26-27).

Дані обставини відповідно до ч.3 ст.72 КАС України не підлягають доказуванню як такі, що визнаються сторонами і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За наслідками судового розгляду, на підставі встановлених обставин справи, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, суд погоджується з правомірністю прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару покладається на позивача, як імпортера товару. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи.

Судом встановлено, що для митного оформлення представником позивача подано документи, що містять розбіжності, зокрема митна декларація країни відправлення в якій зазначена вартість товару в сумі 12 798 злотих, а заявником P.H. "HOLTED" ОСОБА_6. В той же час в декларації митної вартості № 206050001/2016/406025 заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару за ціною договору в розмірі 2 900 євро (а.с.24,25).

З огляду на зазначене суд вважає, що подані позивачем документи містили розбіжності, а тому відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за автомобіль були відсутні, отже у митного органу були наявні підстави, передбачені ст.53 МК України, для формування вимоги про надання додаткових документів.

З урахуванням викладеного, на переконання суду, посадовою особою митного органу правомірно було направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість ввезеного товару.

Одночасно суд враховує, що наданий в обгрунтування договір купівлі-продажу не може бути доказом ціни товару, так як цей договір укладено позивачем, як покупцем, в той час коли в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що правочин фактично укладався свідком ОСОБА_4, який і проводив розрахунок за автомобіль, без зазначення у договорі його представницьких функцій.

При цьому, оскільки жодних документів позивачем подано не було, то митним органом у відповідності до положень п.2 ч.6 ст.54 МКУ, на переконання суду, правомірно відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Крім того суд приймає до уваги, що відповідно до ст.57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним та другорядними методами. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Водночас, відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень представника відповідача, інспектор не мав змоги застосувати жоден із другорядних методів визначення митної вартості окрім резервного з огляду на наступне.

У разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження: виробник

У разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за за ціною договору щодо ідентичних товарів, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміють товари, які хоч і є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; країна походження: виробник.

Однак, використання двох попередніх методів не вбачалося можливим, оскільки в даному випадку ідентичного, аналогічного або подібного товару ( тобто такі критерії, як строк експлуатації, пробіг, технічний стан) у відповідача не було.

В той же час методи на основі віднімання вартості та додавання вартості не були використані у зв'язку із відсутністю в органу доходів і зборів інформації щодо основи для віднімання вартості та для додавання вартості.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що митним органом правомірно ціна транспортного засобу була скоригована і приведена у відповідність залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу, і визначена за резервним методом.

Окрім того, в рішенні про коригування митної вартості товарів джерелом інформації зазначено Каталог «Schwackeliste», який використовується органами доходів і зборів згідно наказу Державної митної служби України «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів» від 13.10.2006 № 885.

Як вбачається з пояснень представника відповідача початкова вартість згідно з вищевказаним каталогом 5 750 євро, з врахуванням місяця декларування початкова вартість знижена митним органом до 5 472 євро. Крім того вартість автомобіля зменшено відповідно до даних акту митного огляду: - 20% перепробіг та - 13% пошкодження (пошкодження більш як 3-х елементів - 10%, лакофарбове покриття - 1.5%, пошкодження салону - 1.5%). Сумарний відсоток зменшення вартості -33%. Визначена вартість становить 5 472 х 0.67 = 3 666,25 євро.

При цьому суд залишає без уваги надані представником позивача копії рішень Вищого адміністративного суду України та Львівського апеляційного адміністративного суду, так як відповідно до положень ч.2 ст.244-2 КАС України судам слід враховувати виключно висновки щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду України.

Одночасно суд також не приймає до уваги правову позицію, викладену в наданій представником позивача постанові Верховного Суду України, так як висновок ВСУ щодо застосування норми права зроблений згідно встановлених інших обставин, ніж у справі, що розглядається, зокрема, як вбачається з вищевказаного рішення ВСУ, в справі, що переглядалась судом, у поданих декларантом документах розбіжностей не містилось.

За таких обставин митним органом правомірно та у відповідності до положень Митного кодексу України визначено вартість товару за резервним методом та прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, а відтак позовні вимоги позивача є безпідставними та до задоволення не підлягають.

На підставі ст.ст. 51, 53, 55, 58 Митного кодексу України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 09.10.2017 року.