Справа № 694/689/17
Суддя: Дудніченко В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/689/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі

Головуючого судді: Дудніченко В.М.

При секретарі: Літвін Н.М.

З участю:

Позивача: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Черкаської облдержадміністрації Департамент соціального захисту населення про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії Черкаської облдержадміністрації Департамент соціального захисту населення щодо відмови їй,ОСОБА_1 у встановлені статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,першої категорії. Зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію видати їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є інвалідом 2 групи, довічно. Причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, крім того вона постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю(категорія4), що підтверджується посвідченням виданим Черкаською облдержадміністрацією 27.04.1993 року, яке на сьогоднішній день не скасоване в судовому порядку. Відповідно до витягу із протоколу №4 засідання комісії Черкаської облдержадміністрації Департамент соціального захисту населення від 27.04.2017 року їй було відмовлено у встановлені статусу особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та у видачі посвідчення категорії 1.

ОСОБА_1 відмову Черкаської облдержадміністрації Департамент соціального захисту населення у видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, вважає неправомірною і такою, що суперечить нормам чинного законодавства України.

Відповідач двічі в судове засідання не з'явився, по не відомій суду причині, про день, час та місце слухання справи повідомлявся завчасно.

Суд заслухавши думку позивачки ухвалив, провести судове засідання у відсутність представника Черкаської обласної райдержадміністрації.

Заслухавши позивачку, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У 27 квітня 1993 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 як особі, яка станом на 01.01.1993 року проживала та працювала у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, видано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорії 4) серії НОМЕР_2.

Згідно з експертним висновком від 12.09.2016 р. №10102 Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС встановлено, що ОСОБА_1 має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

На підставі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА № 532872 ОСОБА_1 з 18.11.2016 присвоєно ІІ групу інвалідності (безтерміново) внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

У 20.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації із заявою та пакетом документів для отримання посвідчення особи, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Відповідно до витягу із протоколу №4 від 27.04.2017 року засідання комісії Черкаської облдержадміністрації Департамент соціального захисту населення з питань

видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м. Звенигородка відмовлено щодо встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, мотивуючи тим, що набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 18.04.2017 року № 245/0/76-17 .

Вважаючи цю відмову безпідставною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначається Законом України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 вказаного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, відбувається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Однак, з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", на підставі якого із Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, яким визначалася зона посиленого радіоекологічного контролю як категорія зон радіоактивно забруднених територій.

Судом встановлено, що позивачка до 1 січня 1993 року не менше чотирьох років проживала і продовжує проживати на день судового розгляду у зоні радіоактивно забруднених територій - зоні посиленого радіологічного контролю,що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, видане ОСОБА_1 27.04.1993 року. Дане посвідчення ніким не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається діючим, має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, яке згідно з висновком МСЕК виникло внаслідок дії іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Ці факти не заперечуються відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлення причинного зв'язку між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою.

Причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

В силу статті 13 Закону № 796-XII держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону № 796-XII передбачено, що інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать до категорії 1.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суд зазначає, що правова позиція відповідача у даному спорі є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", суд прийшов до висновку про те, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

У той же час висновки, до яких дійшов відповідач, пов'язуючи виключення такої зони як зона посиленого радіоекологічного контролю із наявністю у особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, - є безперечно помилковими, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

Крім того, суд вважає, що виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Отже, суд вважає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

При цьому суд зазначає, що отримане 27.04.1993 року та наявне у ОСОБА_1 на час розгляду справи посвідчення потерпілого категорії 4 серії НОМЕР_2, є діючим.

Тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії позивачка мала статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Відтак у відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII та п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, ОСОБА_1 має право на отримання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи І категорії.

Суд зазначає, що матеріали справи безсумнівно свідчать про наявність у позивачки всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видачі посвідчення потерпілого І категорії, оскільки статтею 14 Закону №796 визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, який встановлений, зокрема, Обласною Спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією.

Суд відзначає, що ОСОБА_1 дійсно проходила огляд в МСЕК 22.11.2016 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VІІІ, але на думку суду для вирішення питання про встановлення позивачу статусу потерпілого І категорії не має правового значення факт проходження позивачем огляду у МСЕК після

01.01.2015, оскільки як вже встановлено судом, на момент проходження огляду МСЕК позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається у нього довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідача були наявні законні підстави для прийняття документів на видачу ОСОБА_1 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії з числа постраждалих IV категорії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Сторони звільнити від сплати судового збору відповідно на Закону України «Про судовий Збір».

На підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Керуючись ст. ст. 6,17,19,87, 158-163,167,185,186 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити. Визнати протиправним рішення Черкаської обласної державної адміністрації Департаменту соціального захисту населення м. Черкаси у встановлені статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 і видачі ОСОБА_1, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Моринці, Звенигородського району Черкаської області, жительки АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1), статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Зобов'язати Черкаську обласну державну адміністрацію Департамент соціального захисту населення видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Моринці, Звенигородського району Черкаської області, жительки АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1),посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії,- встановленого зразку.

Сторони звільнити від сплати судового збору відповідно на Закону України «Про судовий Збір».

Постанова в повному обсязі виготовлена 30.06.2017 року

На постанову суду можу бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя