Справа № 656/384/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 656/384/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Ковальчук Т.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП Іванівського відділення поліції Каховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області Вершляги Юрія Вікторовича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову АР №973822 від 25 травня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, винесену начальником СРПП Іванівського ВП Каховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Вершлягою Ю.В.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказаною постановою, складену начальником СРПП Іванівського ВП Вершлягою Ю.В. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за те, що він 25.05.2017 року о 10.40 год., керуючи автомобілем Москвич М412, державний номер НОМЕР_2 по вул.Таврійській в смт. Іванівка Херсонської області, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Вважає дану постанову незаконною, оскільки відповідач при винесенні цієї постанови допустив такі порушення, а саме: справу було розглянуто на місці зупинки автомобіля, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; його було позбавлено можливості в повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП; порушені вимоги щодо процедури розгляду, передбаченої ст.ст.278, 279 КУпАП. Крім того, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки ним було проведено зупинку, яка не заборонена п.15.10 Правил дорожнього руху (далі -ПДР).

Постановою Іванівського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 травня 2017 року начальником СРПП Іванівського відділення поліції Каховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Вершлягою Ю.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №973822, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.10).

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 25.05.2017 року о 10 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом Москвич М412, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Таврійській в смт.Іванівка Іванівського району Херсонської області, здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги дор. зн. 3.34 та п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України.

Крім того, в судовому засіданні в суді першої інстанції було встановлено, що відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 047193 від 25.05.2017 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки останній під час складання постанови серії АР №973822 від 25.05.2017 року оспорив допущене ним правопорушення (а.с.11).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час винесення постанови серії АР №973822 від 25.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв'язку з чим, позовні вимоги щодо скасування постанови не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутні будь-які об'єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач пояснив, що знак, який знаходився на перехресті і нібито забороняв зупинку, був перекреслений полосою білою фарбою, а тому він вважав, що цей знак не відповідає вимогам правил дорожнього руху.

Статтею 62 Основного Закону встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з системного аналізу статей 245, 252, 280, 283, 284 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушень.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об'єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адмінправопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Разом з тим, як вбачається з постанови серії АР № 973822 від 25 травня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те що він здійснив стоянку в зоні дії дорожного знаку "Зупинка заборонена", чим порушив п.3.34; 8.4 ПДР України.

Колегією суддів на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення. Відповідачем не надано жодного доказу про вчинення позивачем зазначеного у постанові правопорушення.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини, тлумачаться на користь особи, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення водієм вимог п.11.6 Правил дорожнього руху відповідачем не доведений, а судом не встановлений.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів вважає що спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є доведеними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2017 року - скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 973822 від 25 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 06.10.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик