Справа № 816/337/16
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/18287/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівКалашнікової О.В.
Мороз Л.Л.
секретар судового засідання Носенко Л.О.

за участі: представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" - Корчадима В.М., розглянувши у касаційному порядку у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року, колегія суддів

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_5 у Полтавському окружному адміністративному суді пред'явив адміністративний позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Банк "Фінанси та Кредит", Чернявської О.С. та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Просив зобов'язати Чернявську О.С. - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Банк "Фінанси та Кредит" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема, про збільшення розміру суми відшкодування вкладнику ОСОБА_5 на суму відсотків у розмірі 840,48 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 17 вересня 2015 року еквівалентно 18341, 46 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідачами не в повному обсязі повернуто належну йому суму відшкодування за вкладом, виплата якої гарантована частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме відсотки, присуджені йому заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 листопада 2015 року у цивільній справі № 536/1634/15-ц у розмірі 840, 48 доларів США за період з 03 лютого 2015 року по 16 вересня 2015 року.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції представником позивача надано уточнений розрахунок суми невідшкодаваних відсотків у розмірі 811,74 доларів США. При цьому позивачем надані пояснення про те, що за період з 03 лютого 2015 року по 16 лютого 2015 року відповідачами нараховано відсотки за його вкладом у розмірі 15,14 доларів США, які були виплачені разом із сумою основного вкладу.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга обгрунтовується порушенням норм матеріального права. Зокрема, на думку позивача, судами не застосовані положення статті 1061 Цивільного кодексу України та невірно застосовані положення статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Представником Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", Чернявської О.С. подано письмові заперечення на касаційну скаргу.

З них вбачається, що відсотки на суму депозитного вкладу в сумі 840, 48 доларів США стягнуті за період з 17 лютого 2015 року по 16 вересня 2015 року охоплюють період вже поза межами дії строкового банківського депозитного вкладу, а тому, відповідна сума підлягає включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів за умови звернення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в порядку та у строки, передбачені статями 45, 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та має погашатися за рахунок ліквідаційної маси майна банку, або ж в порядку виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 16 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений договір № 300131/148560/07-14 про банківський вклад (депозит) "Блискуча сімка" в доларах США (далі -Договір № 300131/148560/07-14), згідно з яким першим було внесено 5000 доларів США в якості банківського вкладу (депозиту) на строки, що визначені умовами Договору. Пунктом 2 розділу 1 вказаного Договору передбачено, що за час користування коштами Вкладу протягом строків, визначених в підпунктами 1.1.1-1.1.13 цього Договору, Банк нараховує і виплачує проценти за встановленими ставками. Пунктом 1.2 цього Договору визначені процентні ставки за користування коштами вкладу від 8,20 до 10 відсотків залежності від строку вкладу, а за умовами пункту 2.3 Договору клієнт має право на одержання відсотків, нарахованих за цим договором, по закінченню кожного із строків знаходження коштів у банку, визначених підпунктами 1.1.1- 1.1.13 цього Договору.

Згідно з пунктом 4 розділу 2 умов Договору № 300131/148560/07-14, повернення суми вкладу здійснюється у день закінчення одного із визначених строків цього Договору, а відповідно до пункту 2.9 розділу 2 Договору - після закінчення будь-якого із визначених договором строків, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим договором. Кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший рахунок. Дія Договору № 300131/148560/07-14 припиняється з часу повернення коштів.

16 лютого 2015 року позивач звернувся до начальника Відділення № 46 Банку з заявою, в якій просив повернути у цей день банківський вклад у сумі 5000,00 доларів США, розміщений згідно з договором банківського строкового вкладу (депозиту) "Блискуча сімка" № 300131/148560/07-14 від 16 грудня 2014 року.

Згідно з випискою з особового рахунку за період 16 лютого 2015 року банком здійснено перерахування суми вкладу у розмірі 5000 доларів США та відсотків на суму вкладу станом на 16 лютого 2015 року у розмірі 14,94 доларів США на рахунок, на вимогу ОСОБА_5 згідно з депозитною угодою № 300131/148560/07-14 від 16 грудня 2014 року у зв'язку з закінченням строку дії депозиту.

У звязку з цим такими, що відповідають встановленим обставинам справи є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про припинення договору про банківський вклад (депозит) з 16 лютого 2015 року.

Раніше, зокрема, 29 серпня 2014 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_5 був укладений договір-заява № 300131/102037/00-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Вільні гроші" в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 1 умов цього договору вкладник розміщує в Банку грошові кошти в іноземній валюті на строк з 29 серпня 2014 року до фактичної дати отримання вкладником коштів у повній сумі вкладу, розміщеного у Банку, а Банк нараховує і виплачує проценти за користування зазначеними коштами у порядку, розмірі та умовах, визначених в цьому договорі (за ставкою 3,75 відсотків річних) та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

На особовому рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, були розміщені позивачем кошти у розмірі 305,57 доларів США.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України № 612 від 17 вересня 2015 року "Про віднесення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" згідно з яким у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Банку заступнику начальника Відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернівській О.С. строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 898 від 17 грудня 2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 від 18 грудня 2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку", заступнику начальника Відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С. делеговано повнваження ліквідатора Банку строком на два роки: з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно.

ОСОБА_5 був включений до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню - 5305,57 доларів США (сума вкладів за обома рахунками) та 15,14 доларів США - відсотків на суму вкладу, у тому числі 14,94 доларів США - за депозитним вкладом за період до 16 лютого 2015 року (до дати закінчення дії депозитного договору) через АТ "Ощадбанк" згідно реєстру № 1.

Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 листопада 2015 року у цивільній справі № 536/1634/15-ц, що набрало законної сили, з Банку на користь позивача стягнуто суму вкладу у розмірі 5305, 57 доларів США, відсотки на банківський вклад у розмірі 840,48 доларів США та 3 відсотки річних у розмірі 97,40 доларів США.

Згідно з випискою по особовому рахунку позивача за період з 16 грудня 2014 року по 30 березня 2016 року позивачу 26 листопада 2015 року виплачено гарантовану суму відшкодування у розмірі 5305,57 доларів США.

Сторони визнають, що 840, 48 доларів США - це відсотки, стягнуті за період з 03 лютого 2015 року по 16 вересня 2015 року (до моменту початку процедури виведення банку з ринку через визнання його НБУ неплатоспроможним та запровадження тимчасової адміністрації).

Позивач вважає, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено розмір відсотків і це не потребує доведення, а тому, просив Полтавський окружний адміністративний суд зобов'язати уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, що мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, зокрема про позивача ОСОБА_5

При цьому, з урахуванням уточненого розрахунку позову позивач вважає, що відшкодуванню за рахунок Фонду підлягає не 840, 48 доларів США, а 811,74 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішенням суду на користь ОСОБА_5 з Банку стягнуто відсотки у розмірі 840,48 доларів США за період з 03 лютого 2015 року по 16 вересня 2015 року.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що стягнуті даним рішенням відсотки за період з 17 лютотго 2015 року по 16 вересня 2015 року охоплюють період поза межами дії строкового банківського депозитного вкладу та стосуються відповідальності банку за невиконання своїх зобов'язань, а тому підлягають включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів за умови звернення до Фонду в порядку та у строки, передбачені статтями 45, 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та мають погашатися за рахунок ліквідаційної маси майна банку, або ж у порядку виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій у своїх рішеннях послалися на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2861 цс 15, згідно з якою закінчення строку дії депозитного договору у разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних відносин, а трансформує їх в охоронні, що містить обов'язок відшкодувати заподіяні збитки.

Зокрема, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні вказав на те, що у встановлений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" строк (з 23 грудня 2015 року по 21 січня 2016 року) ОСОБА_5 скористався своїм правом (з урахуванням рішення суду) звернувся до відповідача з вимогою про включення його до реєстру кредиторів на суму 840,48 доларів США (проценти на банківський вклад) та 97,40 доларів США - 3 відсотки річних.

На підставі цього звернення ОСОБА_5 включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів Банку на суму 19767,48 грн. та на суму 2290,78 грн.

У касаційній скарзі позивач зазначив, що відповідно до частини пятої статті 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові, а згідно з положеннями частини першої статті 26 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки.

Також позивач зазначив, що з згідно частиною першою 1 статті 27 цього Закону нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку.

З урахуванням вказаних правових норм позивач вважає, що йому мають бути відшкодовані відсотки за вкладом за весь період до дня, що передує початку процедури виведення Фондом банку з ринку, тобто до 17 вересня 2015 року.

У відповідності до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року не відповідають заначеним вимогам процесуального закону з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452), який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України та повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 2 Закону № 4452, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 2 Закону № 4452, вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000, 00 гривень.

Таким чином, вирішення адміністративного спору залежить в тому числі від визначення того, чи підпадають грошові вимоги позивача під визначення вкладу в розумінні Закону № 4452.

Між тим, з'ясовуючи за який саме період рішенням суду стягнуті відсотки на банківський вклад у розмірі 840, 48 доларів США, судами першої та апеляційної не враховані положення частини першої статті 72 КАС України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не надано правової оцінки тому, чи є стягнута за рішенням суду грошова сума у розмірі 840, 48 доларів США вкладом у розумінні Закону № 4452 та чи впливає за таких обставин на вирішення спору факт припинення договору банківського вкладу.

Також судами першої та апеляційної інстанції не з'ясовано та не надано правової оцінки тому, за яких обставин позивач заявив вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С. про включення 840, 48 доларів США до реєстру акцептованих вимог кредиторів і чи відповідає приписам Закону № 4452 включення таких вимог саме до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

У відповідності до статей 220 і 227 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Суд касаційної інстанції не може розглядати позовні вимоги осіб, які беруть участь у справі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій допустили неповноту судового розгляду, а суд касаційної інстанції не може її усунути у зв'язку із відсутністю таких повеноважень, то оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстнації.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід усунути неповноту судового розгляду, більш повно встановити обставини справи, та у залежності від встановленого - вирішити спір.

При цьому слід мати на увазі, що у відповідності до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод, та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з позовною заявою ОСОБА_5 просить захистити порушені, на його думку, права шляхом зобов'язання вчинити певні дії.

Між тим, вимог про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у позовній заяві не міститься.

Спосіб захисту порушених прав, про який просить позивач, вказує на те, що така вимога є похідною від вимоги про визнання дій чи бездіяльності відповідача протиправними.

Тому, за наявності до того підстав суду слід вирішити питання про можливість виходу за межі позовних вимог, що відповідатиме завданню адміністративного судочинства, передбаченого статтею 2 КАС України.

Керуючись статтями 220, 223, 230, 231 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії скасувати, а вказану справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Судді: Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.