Справа № 807/1303/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/5707/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судових засідань Мацьків М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу у частині притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

12 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу начальника Закарпатської митниці ДФС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 09 серпня 2016 року № 29-д у частині застосування до нього - заступника начальника митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС - дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року у справі № 807/1303/16 позов було задоволено.

У апеляційній скарзі Закарпатська митниця ДФС просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на підставі ст. 71 Закону України «Про державну службу» дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці ДФС (далі - Комісія) проведено службове розслідування за фактом здійснення у період з 01 грудня 2015 року по 11 лютого 2016 року митного оформлення товарів «меблі» товарної позиції НОМЕР_1, що переміщувались у транспортних засобах з реєстраційними номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 через пункт пропуску «Солотвино-Сігету-Мармацієї» Закарпатської митниці ДФС. За результатами службового розслідування Комісія дійшла висновків, що посадовими особами митного посту «Солотвино» неналежно виконано свої службові обов'язки, що призвело до недотримання вимог, встановлених законодавством з питань державної митної справи та невиконання приписів, що регламентують переміщення через митний кордон України громадян, товарів та транспортних засобів.

У діях головних державних інспекторів митного посту «Солотвино» Лакатиша І.Ф., Кабаля М.М., старших державних інспекторів митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС Шелевера В.І., Шимон С.І., Варцаби В.Д., Сабов Т.М., Вішован А.І., Івасюка Ю.М. та державних інспекторів митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС Козака, О.А., Гончар Ю.С., Черниш О.С., Драч О.І. наявні ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», за який до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Причинами та умовами, які сприяли вчиненню вказаних дисциплінарних проступків, є неналежна організація роботи з боку керівництва митного посту «Солотвино».

Заступником начальника митного посту «Солотвино» Костьом Й.Й. неналежно виконані посадові обов'язки, передбачені п.п. 2.1, 2.4, 2.12, 2.14, 2.16 посадової інструкції заступника начальника митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС, затвердженої 27 липня 2015 року заступником начальника Закарпатської митниці ДФС Свидою М.М.

На підставі викладеного у діях ОСОБА_2 наявні ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу».

Фактичні обставини справи вказують на правомірність оскаржуваного наказу та необґрунтованість позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного службовця, у даному випадку ОСОБА_2, необхідно кваліфікувати за Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а процедура застосування дисциплінарного стягнення повинна відбуватись на підставі Закону № 889 - VIII.

Відповідач у оскаржуваному наказі під час притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності посилається на норми Закону України «Про державну службу» № 889 - VIII, що набув чинності 01 травня 2016 року, однак згідно із ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З оскаржуваного наказу неможливо встановити яке саме порушення трудової дисципліни та коли вчинив чи допустив ОСОБА_2 та чи дійсно таке порушення з боку позивача мало місце. Наказ містить детальний опис вчиненого порушення іншими посадовими особами митного поста «Солотвино», однак у чому виразилося неналежне виконання позивачем посадових обов'язків у ньому не конкретизовано.

У мотивувальній частині оскаржуваного наказу міститься посилання на п. п. 2, 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-УІІІ., а дисциплінарним проступком у діях позивача відповідач вважає порушення правил етичної поведінки державних службовців та неналежне виконання своїх посадових обов'язків, актів органів державної влади.

Проте, із змісту оскаржуваного наказу не вбачається у чому саме виявилось порушення ОСОБА_2 правил етичної поведінки державних службовців. У судовому засіданні представник відповідача також не зміг пояснити, у чому саме проявилось порушення позивачем правил етичної поведінки.

Окрім того, позивачу у вину також ставиться неналежне виконання актів органів державної влади, однак у спірному наказі не наводяться конкретні акти органів державної влади, які неналежним чином виконував позивач.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Приписами ст. 65 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, який набув чинності 01 травня 2016 року, встановлено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 вказаного Закону дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Статтею 66 цього Закону встановлено види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування.

Частиною 4 ст. 66 Закону передбачено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Відповідно до матеріалів справи, на підставі висновку Комісії про проведення службового розслідування від 25 липня 2016 року відповідачем було прийнято наказ № 29-д від 09 серпня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у п.2 якого зазначено, що за порушення правил етичної поведінки державних службовців та неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу», попередити про неповну службову відповідність ОСОБА_2, заступника начальника митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС.

Таким чином, слід зробити висновок про те, що ОСОБА_2 оскаржуваним наказом відповідача було попереджено про неповну службову відповідність за порушення правил етичної поведінки державних службовців та неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади.

Виходячи із приписів ч. 4 ст. 66 Закону, можливість застосування зазначеного дисциплінарного стягнення можлива лише у обмежених випадках, якими є:

- порушення правил етичної поведінки державних службовців (п. 2 ч. 2 ст. 65 Закону);

- невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця (п. 8 ч. 2 ст. 65 Закону);

а також вчинення систематично (повторно протягом року):

- дій, що шкодять авторитету державної служби (п. 4 ч. 2 ст. 65 Закону);;

- невиконання або неналежного виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону);;

На переконання апеляційного суду, ні висновок Комісії про проведення службового розслідування від 25 липня 2016 року, ні сам наказ відповідача № 29-д від 09 серпня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» не містять вказівок на встановлення будь-якого конкретного факту порушення позивачем ОСОБА_2 правил етичної поведінки державних службовців, а отже така підстава для застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність застосована бути не може.

Щодо такої підстави для застосування вказаного дисциплінарного стягнення, як неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, то апеляційний суд звертає увагу на те, що необхідною передумовою для її врахування є встановлення систематичності (повторності протягом року) такого дисциплінарного проступку.

Разом із тим, відповідно до подання про застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника митного посту «Солотвино» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_2 голови Комісії Каращенко А.І. начальнику Закарпатської митниці ДФС Колеснікову В.І. (а.с. 71-72) та біографічної довідки ОСОБА_2 від 3 червня 2016 року (а.с. 86-88) у позивача будь-які дисциплінарні стягнення відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що і ця підстава не могла бути зазначена відповідачем у п. 2 наказу № 29-д від 09 серпня 2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» при обранні дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Одночасно суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що оскільки Комісія у ході службового розслідування досліджувала здійснення митного оформлення товарів «меблі» через пункт пропуску «Солотвино-Сігету-Мармацієї» Закарпатської митниці ДФС у період з 01 грудня 2015 року по 11 лютого 2016 року, то до спірних правовідносин при оцінці дій позивача ОСОБА_2 не може бути застосовано Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, який набув чинності лише 01 травня 2016 року, з урахуванням приписів ст. 58 Конституції України.

Таким чином, на думку апеляційного суду, у ході апеляційного розгляду не було встановлено обставин, які б давали правові підстави для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, а отже апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року у справі № 807/1303/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 9 жовтня 2017 року.