Справа № 233/3904/17
Суддя: Бєлостоцька О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/3904/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2017 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Теліціній О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Костянтинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, скасування рішення та зобов*язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з липня 2014 року перебував на обліку в Костянтинівському об*єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком. До березня 2016 року відповідач по справі нараховував позивачеві пенсію, перераховуючи належні до виплати суми на рахунок. В березні 2016 року на пенсійний рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія. Невиплата пенсії відбулась на підставі рішення комісії про призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування». Припинення виплати пенсії має відбуватись за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Відповідачем в порушення ст.49 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» припинено виплату позивачу пенсії без прийняття відповідного рішення та за відсутності законодавчо встановлених підстав. В діях відповідача, на думку позивача, містяться ознаки дискримінації відносно нього, як внутрішньо переміщеної особи. Позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті йому з березня 2016 року пенсії;

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про припинення виплати пенсії позивачу;

-зобов*язати відповідача поновити виплату пенсії негайно після проголошення судового рішення, нарахувати пенсію та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з березня 2016 року.

В судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника.

Представник Костянтинівського об*єднаного Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з*явився, надав заперечення за позов, в якому просить розглянути справу у письмовому провадженні. Із заперечення вбачається, що відповідач позов ОСОБА_2 не визнає і просить відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи свою позицію наступними обставинами. ОСОБА_1 сплачувалась пенсія в період часу з 01 серпня 2014 року по 29 лютого 2016 року. Згодом відповідачем було встановлено, що за адресою, вказаною у довідці про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 не проживає. За результатами обміну інформацією з органами соціального захисту населення про осіб, які взяті на облік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 було призупинено виплату пенсії для з*ясування фактичного місця проживання пенсіонера.

З*ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши пенсійну справу пенсіонера ОСОБА_1 № 309906 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 (а.с.4) є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки від 05 грудня 2014 року № НОМЕР_2 позивача ОСОБА_3 було взято на облік як особу, яка перемістилась з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції за адресою: м.Костянтинівка, вул. Громова, 52/11 (а.с.6 на звороті, 23).

05 грудня 2014 року позивач звернувся до Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про виплату йому пенсії за фактичним місцем проживання в м.Костянтинівка (а.с.22).

Розпорядженням № 309906 від 24 січня 2015 року позивача було взято на облік в Костянтинівському об*єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (а.с.24).

Відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради від 25 вересня 2017 року № 01-20-8578-06 довідка № 142519595, яка була видана ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеній особі, 10 жовтня 2016 року була занесена до архіву у зв*язку з закінченням терміну дії. 12 липня 2017 року ОСОБА_1 було видано нову довідку № 142567414 (а.с.31).

Розпорядженням начальника Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 березня 2016 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії з 01 березня 2016 року у зв*язку із з*ясуванням фактичного місця проживання (а.с.25).

При цьому суд зауважує, що ані пенсійна справа пенсіонера, ані матеріали справи не містять рішення територіальних органів Пенсійного фонду про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 як то передбачено ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

12 липня 2017 року ОСОБА_1 було видано нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_3 (а.с.6).

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509.

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

В матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача № НОМЕР_2 від 05 грудня 2014 року органом, який її видав - Управлінням праці та соціального захисту населення.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

Згідно ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що Костянтинівським об*єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 не приймалось, досліджений судом оригінал пенсійної справи позивача такого рішення із зазначенням вказаних вище та передбачених законом підстав для припинення виплати пенсії не містить, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 і необхідним визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 01 березня 2016 року; зобов*язати відповідача поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з 01 березня 2016 року.

Питання виплати пенсії за минулий час врегульовані статтею 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058, за положеннями якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно частини другої цієї статті нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У межах спірних відносин обставини вини органу, внаслідок подій які відбуваються на території Донецької області, є загальновідомими. Наявність норми права яка обумовлює можливість виплати пенсій за минулий час без обмежень будь-яким строком, доводить наявність «іншого закону» в розумінні ч. 1 ст. 99 КАС України та надає можливість пенсіонеру звернутися у будь-який час до суду за відновленням порушеного права.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення відповідача про припинення виплати пенсії задоволенню не підлягають, оскільки, як встановлено судом, таке рішення відповідачем не приймалось.

Підстави до задоволення позовних вимог позивача в частині зобовязання відповідача утриматись від подальшого припинення виплати пенсії відсутні з огляду на те, що в межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача, встановлення ж обов*язків на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припинені або змінені шляхом внесення змін до законів є безпідставним, так як судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання.

Крім того, слід відмовити у задоволенні вимог позивача щодо негайного після проголошення судового рішення нарахування та сплати на його корить відповідачем заборгованості з виплати пенсії за весь період, починаючи з березня 2016 року, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на законі.

В силу ст. 94 КАС України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», ст.ст.47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. 2, ч.2 ст.5, ст.71, ст. ст. 94, 102, 159, 160, 161, 163, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, скасування рішення та зобов*язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Костянтинівського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 березня 2016 року.

З обов*язати Костянтинівське об*єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01 березня 2016 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми пенсії за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 06 жовтня 2017 року, повний текст постанови по справі виготовлений 09 жовтня 2017 року.

Суддя