Справа № 214/2899/17(2-а/214/180/17)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2017 рокусправа № 214/2899/17(2-а/214/180/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 батальйону № 4 УПП в м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції Мартиненко Едуарда Анатолійовича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №769555 про накладення адміністративного стягнення від 21.04.2017 року, провадження у справі закрити.

Позов обґрунтовано тим, що він рухався по головній дорозі (пр. Південний), яка була відмічена дорожнім знаком пріоритету 2.3 «Головна дорога» у напрямку головної дороги по вул. Подлєпи з широким кутом виїзду на проспект Південний без суттєвої зміни напрямку руху автомобіля, тобто без порушення Правил дорожнього руху.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Інспектор роти №3 батальйону №4 УПП в м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції Мартиненко Едуард Анатолійович просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 21 квітня 2017 інспектором роти № 3 батальйону № 4 УПП в м. Кривому Розі ДПП лейтенанта поліції Мартиненко Е.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №769555, згідно з якою позивач 21 квітня 2017 року о 10:54 в м. Кривий Ріг водій ОСОБА_1 керуючи авто «Рено-Дастер» д.н.з. НОМЕР_1 перед поворотом ліворуч на проспект Південний не увімкнув світловий показчик поворота відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України (а.с.6).

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу відеокамера була закріплена у службовому транспортному засобі, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином, відеофіксація правопорушення з нагрудної відеокамери працівником поліції є належним доказом.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пп.9.2 «б» Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено поняття перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

В розділі 33 Правил дорожнього руху України зазначено, що знаком пріоритету є дорожній знак 2.3 «Головна дорога», який надає право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.

З наданої позивачем схеми організації дорожнього руху автошляхів вбачається, що по вул. Подлєпи разом зі знаком 2.3 «Головна дорога» повинен бути дорожній знак 7.8 «Напрямок головної дороги». Згідно з переглянутим судом відеозаписом дорожній знак 7.8 по вул. Подлєпи відсутній (а.с.29).

Тобто, позивачем не здійснювався проїзд по прямій лінії, а його маневр передбачав здійснення напрямку руху, про який згідно з Правилами дорожнього руху необхідно попереджати світловими покажчиками відповідного напрямку.

Зазначене підтверджується і при огляді схеми організації дорожнього руху автошляхів з якої вбачається, що позивачем було здійснено зміну напрямку руху. Позивач, проїжджаючи дане перехрестя мав декілька варіантів для подальшого руху, тому здійснюючи маневри та повертаючи в потрібну сторону, позивач зобов'язаний показати свій напрям іншим учасникам дорожнього руху світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (а.с.29).

Таким чином, на спірній ділянці дороги, де водій ОСОБА_1 не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху (ліворуч), застосовуються правила проїзду перехрестя, а у разі зміни напрямку руху на перехресті, відповідно до п. 9.2.б ПДР України, водій повинен подавати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, повороту або розвороту.

Крім того, зміна напрямку руху головної дороги не позбавляє учасників дорожнього руху виконувати вимоги п. 9.2.б ПДР України на перехрестях.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 01 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова