Справа № 823/1126/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1126/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, у якому просила визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 24.05.2017 №24277-23.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З матеріалів справи встановлено, що податковим повідомленням-рішенням відповідача від 24.05.2017 № 24277-23 позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 3730 грн. 52 коп.

Позивач, посилаючись на те, що рішення Лисянської селищної ради Черкаської області від 13.07.2015 №64-3/VI, на підставі якого прийнято зазначене ППР, не набрало чинності, оскільки всупереч вимогам чинного законодавства України його не оприлюднено належним чином, звернулася до суду з даним позовом про визнання протиправним та скасування названого податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що оприлюднення рішення селищної ради має бути здійснене таким чином, щоб довести його зміст до відома громадян і не може бути обраний лише один спосіб оприлюднення, а тому, визнавши недостатнім розміщення тексту вказаного рішення в електронному вигляді на інтернет-сторінці Лисянської селищної ради Черкаської області, дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII. Згідно з даним нормативно-правовим актом запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктами 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості рішення щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

За приписами статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно.

Водночас відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору (пункт 10.3 статті 10 Податкового кодексу України).

Статтею 12 Податкового кодексу України визначені, зокрема повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів.

Пунктом 12.3. статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Судом попередньої інстанції правильно встановлено, що рішенням Лисянської селищної ради Черкаської області від 13.07.2015 №64-3/VI "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік по Лисянській селищній раді" встановлено, зокрема, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 рік.

Відповідно до п.4 цього рішення воно набирає чинності з 01.01.2016.

Скасовуючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів офіційного оприлюднення до 15.07.2015 рішення Лисянської селищної ради Черкаської області від 13.07.2015 №64-3/VI "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік по Лисянській селищній раді", на підставі якого контролюючим органом було винесене оскаржуване рішення.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, такий висновок не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» для висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування їх інформаційні служби мають право використовувати такі форми підготовки та оприлюднення інформації:

випуск і поширення бюлетенів (спеціальних бюлетенів), прес-релізів, оглядів, інформаційних збірників, експрес-інформації тощо;

проведення прес-конференцій, брифінгів, організація інтерв'ю з керівниками органів державної влади та органів місцевого самоврядування для працівників вітчизняних і зарубіжних засобів масової інформації;

підготовка і проведення теле- і радіопередач;

забезпечення публікацій (виступів) у засобах масової інформації керівників або інших відповідальних працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування;

створення архівів інформації про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування;

інші форми поширення офіційної інформації, що не суперечать законодавству України.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування» секретар сільської, селищної, міської ради забезпечує своєчасне доведення рішень ради до виконавців і населення, організує контроль за їх виконанням, забезпечує оприлюднення рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", забезпечує офіційне оприлюднення рішень ради, які відповідно до закону є регуляторними актами, а також документів, підготовлених у процесі здійснення радою регуляторної діяльності, та інформації про здійснення радою регуляторної діяльності

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

За правилами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Колегією суддів встановлено, що текст рішення Лисянської селищної ради Черкаської області від 13.07.2015 №64-3/VI "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік по Лисянській селищній раді" у відповідності ч. 2 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» опубліковано на офіційному веб-сайті Лисянської селищної ради Черкаської області за посиланням http://lysyankaselrada.info/index.php/component/content/?view=featured, де зазначено, що вказаний сайт є офіційним веб-порталом ради. Зазначене рішення можливо віднайти за вкладками «Селищна рада» - «Нормативна база» - «Рішення селищної ради».

За таких обставин, у колегії суддів апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про те, що згадуване рішення оприлюднене у неналежний спосіб або що таке є нечинним.

Отже, доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції з приводу неналежного оприлюднення селищною радою рішення від 13.07.2015 №64-3/VI "Про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік по Лисянській селищній раді", колегія суддів вважає необґрунтованими.

Оскільки щодо незаконності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не знайшли свого підтвердження, при цьому такі були єдиними, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування спірного ППР.

З приводу висновку суду першої інстанції, про те, що відповідачем не надано доказів часу оприлюднення згадуваного рішення, то податковий орган не є розпорядником цієї інформації, відповідно, покладення на ДПІ обов'язку щодо надання відомостей про момент опублікування рішення селищної ради, є безпідставним.

Крім того, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, послався на положення ч. 1, 2 ст. 9, ст. 10, ст. 21 Закону України "Про інформацію", нормативний зміст яких є абсолютно відмінним від наведеного судом у його рішенні, що безумовно свідчить про неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача є помилковим. Вирішуючи спір, суд прийняв рішення із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та за невідповідності висновків суду обставинам справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 06.10.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.