Справа № 817/397/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 жовтня 2017 р. Р і в н е №817/397/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів Жуковської Л.А. (головуючий), Дорошенко Н.О., Недашківської К.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і осіб, які беруть участь у справі:

позивача (заявника): не прибув,

відповідачів: не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_3

до Національної поліції України,

Головного управління Національної поліції в Рівненській області,

Центральної атестаційної комісії №6 Національної поліції України,

Департаменту захисту економіки Національної поліції України

про визнання рішення, дій протиправними та його скасування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій просить зобов'язати відповідача - Департамент захисту економіки Національної поліції України виплатити середній заробіток в розмірі 5454,75 грн. за вимушений прогул у період з 15.12.2016 року по 04.01.2017 року, який стався в зв'язку із несвоєчасним виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року в справі №817/397/16, та компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" і Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", оскільки грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.04.2016 року по 14.12.2016 року включно виплачено позивачу 29.06.2017 року (з затримкою на три місяці), а рішення суду вступило у законну силу 29.03.2017 року.

У подальшому заявником подано заяву про уточнення вимог, викладених у заяві про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, згідно якої просить виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в зв'язку із несвоєчасним виконанням рішення суду за 27 днів у період з 15.12.2016 року по 10.01.2017 року.

На обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що на підставі постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 його поновлено на службі в поліції та на посаді заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Рівненській області з 01.04.2016 та стягнуто на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.04.2016 по 14.12.2016. Проте, заявник вказав, що на посаді його поновлено лише 05.01.2017, а до фактичного виконання обов'язків він приступив з 11.01.2017. Крім того, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу йому виплачено лише 29.06.2017, в той час як постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 набрала законної сили 29.03.2017. У зв'язку з цим, заявник просить заяву задовольнити, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у заявлений ним спосіб.

Відповідачем (Департаментом захисту економіки Національної поліції України) подано письмові заперечення на заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якій зазначає, що копія постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 надійшла до відповідача 26.12.2016. При цьому, відповідач 1 вважає, що чинне законодавство не містить визначення терміну "негайно" і дозволяє виконання рішень суду, що підлягають негайному виконанню, з урахуванням обставин справи. Також відповідач посилається на ту обставину, що копія рішення суду з відміткою про набрання законної сили надійшла до нього 14.04.2017, а тому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2016 по 14.12.2016 було виплачено позивачу з урахуванням строків виплати, тобто в кінці місяця, і після надходження відповідних коштів для Національної поліції України. Стосовно покликань заявника на Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" і Постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", то відповідач наголошує, що останні застосовуються при нарахуванні і невиплаті громадянам доходу, тому до спірних правовідносин не застосовуються. Просить у задоволенні заяві відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

За приписами частини 9 статті 267 КАС України, заява підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної заяви за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини, покладені в основу заяви, в їх сукупності, на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 позов ОСОБА_3 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Центральної атестаційної комісії №6 Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, дій, наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано дії Національної поліції України щодо проведення атестування ОСОБА_3 протиправними. Визнано протиправним та скасовано рішення Центральної атестаційної комісії №6 Національної поліції України від 22.02.2016, зазначене в розділі ІV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії) " атестаційного листа, а саме: "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", яке прийняте стосовно ОСОБА_3. Визнано протиправним і скасовано наказ Національної поліції України від 31.03.2016 №208 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції за п. 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність. Поновлено ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 01.04.2016. Стягнуто з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.04.2016 по 14.12.2016 включно в розмірі 67015,50 грн. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 01.04.2016 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 7792,50 грн. звернуто до негайного виконання.

Наказом Національної поліції України від 05.01.2017 №9 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 скасовано пункт наказу Національної поліції України від 31.03.2016 №208 о/с щодо звільнення підполковника поліції ОСОБА_3, заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Рівненській області, з 31.03.2016 зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" і поновлено його на службі в поліції та на посаді заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Рівненській області з 01.04.2016.

Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 набрала законної сили 29.03.2017.

Згідно довідки про доходи від 03.10.2017, ОСОБА_3 було виплачено 7792,50 грн. на підставі платіжного доручення від 30.01.2017 №116 у січні 2017 та 59223,00 грн. на підставі платіжного доручення від 27.06.2017 №780 у червні 2017.

Вказані обставини також підтверджуються наданою позивачем випискою з його банківського рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена норма статті 236 Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

За змістом частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Таким чином, незалежно від пред'явлення рішення суду про поновлення на роботі до примусового виконання, затримка його виконання власником або уповноваженим органом тягне за собою обов'язок останнього виплатити такому працівнику середній заробіток за час затримки виконання рішення суду. Така виплата здійснюється на підставі рішення органу, який розглядав трудовий спір, тобто, в даному випадку - суду.

Правова позиція аналогічного характеру вказана у постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 року по справі №21-63а15, яка в силу вимог частини 3 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для врахування судом.

Отже, мало місце несвоєчасне виконання Національною поліцією України постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 в частині поновлення ОСОБА_3 на службі в поліції та на посаді заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Рівненській області з 01.04.2016.

З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при визначенні періоду затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі до уваги повинна братися дата видачі наказу про поновлення особи на роботі, а не дата коли така особа фактично приступила до виконання своїх трудових обов'язків.

Таким чином, мала місце затримка (період з 14.12.2016 по 04.01.2016) виконання Національною поліцією України постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 в частині поновлення заявника на посаді.

Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Згідно з ч. 10 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1)визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2)зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3)зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4)стягнення з відповідача коштів;

5)тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6)примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7)примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8)визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства, стаття 236 Кодексу законів про працю України є матеріальною нормою, яка визначає підстави для прийняття судом рішення про присудження особі середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення. У свою чергу, статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є процесуальною нормою, передбачено можливість звернення позивача, на користь якого ухвалено постанову суду, до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем по справі - суб'єктом владних повноважень, на її виконання або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Змістом положень частини 9-10 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються вимоги, які може ставити позивач при зверненні з такою заявою, що не підлягають розширеному тлумаченню та повноваження суду щодо прийняття того чи іншого рішення за наслідками розгляду заяви.

Тому, суд приходить до висновку, що постановою, прийнятою у порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не може вирішуватися питання присудження особі середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України. Такі вимоги перебувають за межами правового регулювання цієї норми.

Що стосується вимог заявника про виплату на його користь компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" і Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", оскільки грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.04.2016 року по 14.12.2016 року включно виплачено позивачу 29.06.2017 року (з затримкою на три місяці), а рішення суду вступило у законну силу 29.03.2017 року, то суд вважає за необхідне зазначити, що наведені вимоги є самостійними та не пов'язані з предметом спору, який вирішено по суті постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16. Так, заявник просить стягнути на його користь виплати, на які він, на його думку, має право внаслідок несвоєчасної виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а не просить стягнути невиплачене грошове забезпечення, присуджене рішенням суду.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги належить вирішувати за правилами, встановленими КАС України для розгляду позовних заяв, а не в порядку судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначеному статтею 267 КАС України і заява позивача підлягає до задоволення частково.

Керуючись статтями 160, 165 та 267 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача - Національної поліції України щодо затримки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №817/397/16 в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 01.04.2016.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя Жуковська Л.А.

Судді Дорошенко Н.О.

Недашківська К.М.

Ухвала законної сили не набрала