Справа № 826/12574/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2017 року № 826/12574/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Печерського відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у місті

Києві в особі заступника начальника відділу Печерського районного ВДВС м.

Києва ГТУЮ у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у місті Києві в особі заступника начальника відділу Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни (надалі - Відповідач), в якому просить: визнати дії заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни неправомірними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни від 20.07.2016 року; зобов'язати вчинити дії заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни щодо прийняття відповідного рішення про відмову стягувачу у відкритті виконавчого провадження по виконанню постанови стягувача №6 про стягнення від 14.11.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що державним виконавцем порушено приписи ст.22 та ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема Відповідачем відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, строк подачі якого сплинув.

Представник Відповідача письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Сторонами подано до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи клопотання представників сторін судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

На підставі постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві №6 від 14.11.2014 року заступником начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталією Євгенівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2016 року ВП№51697001 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 6800,00 грн.

Позивач вважає, що спірне рішення прийняте Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про часткове обґрунтованння позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Приписами частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У силу частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови або внесення на неї подання прокурора перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги або подання прокурора. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Частинами першою та другою статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

При цьому, зі статті 24 Закону №606-XIV чітко вбачається, що поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання допускається виключно щодо документа виданого судом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.11.2014 року №6 накладено на ОСОБА_1 штраф за правопорушення, передбачене ч.7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили 23.11.2014 року.

Водночас, як вбачається з копії документів спірного виконавчого провадження, постановою від 31.05.2016 року Відповідачем було повернуто виконавчий документ, а саме постанова від 14.11.2014 року №6, стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Листом від 23.06.2016 року №10/26-1/2306/11 Департамент архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві повторно направило заяву про відкриття виконавчого провадження до Відповідача.

Зазначена заява була зареєстрована в Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві 18.07.2016 року.

Судом встановлено, що постанова Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.11.2014 року №6, яка набрала законної сили 23.11.2014 року могла бути звернута до примусового виконання з 24.11.2014 р. протягом трьох місяців.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що в даному випадку строк для пред'явлення виконавчого документу (постанова Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 14.11.2014 року №6) сплинув, а отже в даному випадку Відповідач зобов'язаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з пропуском встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню в частині визнання дій заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни від 20.07.2016 року.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання вчинити дії заступником начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни щодо прийняття відповідного рішення про відмову стягувачу у відкритті виконавчого провадження по виконанню постанови стягувача №6 про стягнення від 14.11.2014 року є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати дії заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни неправомірними.

3. Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Менчиць Наталії Євгенівни від 20.07.2016 року.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук