Справа № 813/2853/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/10136/17

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Большакова О.О. розглянувши клопотання Підприємства обєднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Підприємства обєднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанов,

встановила:

09 серпня 2017 року Підприємство обєднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих (далі Підприємство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі ГУ Держпраці у Львівській області), про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №7-0275 від 13.04.2017 року та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №7-0276 від 13.04.2017 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт подав на неї апеляційну скаргу з клопотанням про звільнення від сплати судового збору у звязку з відсутністю коштів.

Частиною 1 ст. 87 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Виходячи із змісту Закону України «Про судовий збір» та матеріалів справи розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме, у справах за позовом майнового характеру, який подано юридичною особою, 110% від 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року становив 1600 грн.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання до адміністративного суду апеляційної скарги становить 1760 грн.

Із змісту ч. 1 ст. 88 КАС України та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» випливає, що особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідні документи, які свідчили б про незадовільний майновий стан.

На підтвердження незадовільного майнового стану апелянтом надано копію Паспорта бюджетної програми на 2017 рік. Крім того, основним завданням апелянта є соціальна реабілітація інвалідів по зору, тому фактично всі отримані кошти йдуть на забезпечення необхідних потреб підопічних.

На думку суду, вказані документи та обгрунтування підтверджують незадовільний майновий стан апелянта.

Крім того, Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Рішенні у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суд має перевірити дотримання вимог Конвенції, переконатись що право доступу до суду не було обмежено таким чином, що нанівець зводиться вся його суть, також, обмеження доступі до суду не буде відповідати ч. 1 ст. 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Рішення у справі «ОСОБА_1 Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищенаведене, наявні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 87, 88, 98, 158, 160, 165 КАС України, суддя,

ухвалила:

задовольнити клопотання Підприємства обєднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих про звільнення від сплати судового збору у справі № 813/2853/17 за позовом Підприємства обєднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанов.

Звільнити Підприємство обєднання громадян «Львівське учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 813/2853/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя О.О. Большакова