Справа № 806/2368/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"05" жовтня 2017 р. Справа № 806/2368/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Єфремової О.С.,

позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "31" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання розглянути скаргу та надати обґрунтовану відповідь по кожній вимозі скарги ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Житомирській області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів в частині порушень законодавства про звернення громадян та не розгляду поданої ним скарги по суті;

- зобовязати Національну поліцію України повно, всебічно та обєктивно розглянути подану ним скаргу від 14.06.2017 та надати обгрунтовану відповідь по кожній вимозі скарги.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання розглянути скаргу та надати обґрунтовану відповідь по кожній вимозі скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали. Просили її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно зі частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Приписами пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Суд встановив, що ОСОБА_3 звернувся до голови Національної поліції України зі скаргою на затягування розслідування працівниками СУ НП в Житомирській області в Житомирській області при розслідуванні кримінального провадження за № 0000548 від 13.02.2013 за ч. 2 ст. 194 КК України.

Зокрема позивач просив:

- витребувати кримінальну справу за № 0000548 від 13.02.2013 за ч. 2 ст. 194 КК України в Головне слідче управління України та доручити фахівцям вивчити та проаналізувати справу починаючи з 13.02.2013 року з наданням вказівок для розкриття злочину;

- взяти справу з розслідування злочину за ч. 2 ст. 194 КК України на контроль відділу Головного слідчого управління України;

- допомогти слідчому скласти клопотання для проведення негласних слідчих дій;

- перевірити дотримання слідчими вимог розумності строків кримінального провадження;

- вжити всіх передбачених законодавством заходів реагування щодо забезпечення повного, всебічного, об"єктивного розслідування злочину, в тому числі надати вказівки щодо проведення необхідних процесуальних дій.

Листом від 20.07.2017 року № 920-Б/105/0/24-2017 ГУ Нацполіції в Житомирській області надано відповідь.

Вказана відповідь не влаштувала позивача, оскільки, на його думку, не розглянуті по суті всі його вимоги.

Колегія суддів, дослідивши скаргу позивача, приходить до висновку, що вимоги скарги стосуються саме затягування, невчинення належних процесуальних дій щодо розслідування працівниками СУ НП в Житомирській області кримінального провадження за № 0000548 від 13.02.2013 за частиною другою статті 194 Кримінального кодексу України.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони право і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань.

В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Колегія суддів звертає увагу, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Таким чином, при визначенні юрисдикцій у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов'язаний з кримінальним провадженням, то на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Частиною першою статті 30 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Особливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано главою 26 розділу ІІІ Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, оскарження дій відповідачів у даному випадку може здійснюватися у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством, оскільки оспорювані дії останніх не належать до сфери управлінської діяльності і не можуть бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Ухвалу прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "31" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3 - представник позивача Бойчук Олег Іванович вул. Рильського, 9, каб, 218, м.Житомир,10000

- ,