Справа № 363/4829/16-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/4829/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Баличева М.Б. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

16.12.2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області (правонаступник - Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області) про визнання рішення управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо переведення пенсії за вислугу років, призначеної 15.09.2011р. на пенсію за віком ОСОБА_2 протиправними та зобов'язання відповідача нарахувати пенсію за віком згідно отриманої заробітної плати за 2013 - 2015 рік з подальшою виплатою та зробити перерахунок з дня призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що пенсія за віком була призначена позивачу вперше, а тому при її обчисленні підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2017 р. зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що Управління діяло у межах чинного законодавства та наданої йому компетенції.

В судове засідання сторони не прибули, про місце, дату, час розгляду справи повідомлені належним чином.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, та підтверджується наявними матеріалами справи, що з 15.09.2011 р. по 24.08.2016 р. ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області та отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ.

У липні 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом від № 3670/02 від 26.07.2016 року управління повідомило позивача, що вона перебуває на обліку з15.09.2011 року та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середнього заробітку (доходу), який враховується під час попереднього призначення пенсії та у її випадку при переведенні на інший вид пенсії застосовується осучаснена середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузі економіки України, в тому числі в сільському господарстві за 2010 рік (1982,63 грн.) Тому розмір її пенсії визначений відповідно до чинного законодавства України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо переведення її з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, замість призначення нової пенсії за віком, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь - який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи яка дає право на цю пенсію.

Згідно п. «е»ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 ( в редакції чинній на час призначення позивачці пенсії за вислугу років) пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-ІV ) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою Позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV Позивач звернулася вперше.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при обрахунку Позивачу пенсії за віком відповідно до вимог ст. 40 Закону № 1058-ІV підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати працівників в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 31.03.15р. у справі №21-612а14, від 09.06.15р. у справі №21-550а14.

Відповідно до ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апелянта про те, що позивача було переведено на інший вид пенсії, а не призначено нову пенсію, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище, і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовом, оскільки вона дізнались про порушення своїх прав лише 25 серпня 2016 року, з дня призначення пенсії по досягненню пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині про те, що при обчисленні пенсії позивача за віком УПФУ повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, в порядку ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV, проте в резолютивній частині помилково зазначенив, що перерахунок необхідно провести з 15.09.2011 року (з дати призначення пенсії за вислугою років) замість з 25 серпня 2016 року, коли була призначена пенсія за віком, що має бути виправлено судом першої інстанції.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови, проте суд першої інстанції має виправити описку.

Повний текст ухвали виготовлено 09.10.2017 р.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 20 липня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.