Справа № 167/1288/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (далі - Представник) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 травня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду касаційної інстанції, Представник подав до Верховного Суду України заяву про її перегляд з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права. На думку заявника, неоднаковість в правозастосуванні підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 3, 18 серпня 2017 року (справи №№ К/800/22660/17, К/800/28335/17).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Зі змісту заяви, тексту оскарженого рішення та доданих до заяви інших судових рішень висновується, що суд касаційної інстанції не інтерпретував названих у заяві норм процесуального закону, а відповідно до їх положень в кожному конкретно індивідуальному випадку з'ясовував обґрунтованість доводів касаційних скарг. Зокрема, в ситуації з оскарженим рішенням доводи касаційної скарги заявника цей суд визнав необґрунтованими і недостатніми для перевірки матеріалів справи, а в ухвалах від 3, 18 серпня 2017 року наданих на порівняння - навпаки, достатніми для відкриття касаційного провадження.

Такі обставини вказують, що процесуальні норми в оспореному та порівнюваних судових рішеннях застосувалися залежно від фактичних конкретних процесуальних передумов, які у кожній із зазначених справ були різні.

Відсутність неоднакового правозастосування виключає можливість допуску справи до перегляду і дає підстави вважати заяву необґрунтованою.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 травня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді О.В. Кривенда

О.Б. Прокопенко