Справа № 815/1983/17   
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1983/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Глуханчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2, у яком уз урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ від 01 липня 2016 року №1522 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнати незаконним та скасувати наказ від 30 вересня 2016 року №973 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що 01 липня 2016 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області видано наказ №1522 «Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних», яким капітана поліції ОСОБА_1, заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, наказано звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». У подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30 вересня 2016 року №973 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення) з 30 вересня 2016 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки підстави звільнення не відповідають дійсним обставинам справи. На підтвердження своїх доводів щодо неправомірності наказів про звільнення, позивач зазначив, що під час виконання своїх службових обов'язків ним було розглянуто звернення гр. ОСОБА_3 та встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 здійснюється реалізація алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів. Результати розгляду звернення оформлені висновком, а заявнику направлено письмову відповідь. З огляду на зазначене, позивач вважає, що у службовому розслідуванні відповідач дійшов хибного висновку стосовно того, що позивачем складено необґрунтований висновок за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 без проведення його повної та всебічної перевірки, і надання йому відповіді, а також щодо безпідставного складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно офіціантки кафе ОСОБА_4 Також позивач зазначив, що у висновку службового розслідування його звинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України щодо вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_5, однак його вину не було доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, на переконання позивача, обставини викладені у висновку службового розслідування не відповідають дійсності, відтак прийняті на підставі нього накази про його звільнення є необґрунтованими, протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, вважаючи своє звільнення безпідставним та незаконним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи позов не визнав, надав заперечення відповідно до яких зазначив, що за результатами службового розслідування, проведеного за фактом надзвичайної події за участю працівників Котовського ВП ГУНП в Одеській області, у тому числі заступника начальника Котовського ВП капітана поліції ОСОБА_1, встановлено, що останній допустив грубе порушення вимог ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ч. 2 ст. 2, ч. 2, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», п.п. 4.1, 4.4 та 4.7 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ країни, затвердженого наказом МВС від 10.10.2004 № 1177, та Присяги працівника поліції, що виразилось у наданні безпідставної вказівки про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, складанні та затвердженні при цьому необґрунтованого висновку за результатами розгляду звернення ОСОБА_3, без проведення його повної та всебічної перевірки, спілкування з останнім і надання йому відповіді, вимаганні неправомірної вигоди від ОСОБА_5, зраді службовим інтересам, що й призвело до надзвичайної події. За вказані порушення, наказом від 01 липня 2016 року №1522 капітана поліції ОСОБА_1 визнано таким, що підлягає звільненню зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначений наказ реалізовано наказом ГУНП в Одеській області від 30 вересня 2016 року №973 о/с.

За таких обставин, відповідач вважає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням встановленого порядку, за допущені поліцейським дисциплінарні проступки, отже підстави для задоволення позову відсутні.

У судове засідання, призначене на 02 жовтня 2017 року з'явились позивач та представник відповідача. Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, після надання сторонами пояснень по справі, суд ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження 10 жовтня 2017 року за наявними у ній письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступні обставини та факти.

З квітня 2006 року позивач - ОСОБА_1 безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07 листопада 2015 року №119 о/с, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», з 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 призначено заступником начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «капітан поліції» (а.с. 215, том 1).

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 29 квітня 2016 року №949, відповідно до статті 69 Закону України «Про Національну поліцію», на капітана поліції ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов'язків за вакантною посадою начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 01 травня по 01 червня 2016 року (а.с. 5, том 2).

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01 липня 2016 року №1522 «Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних», за грубе порушення вимог ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого року № 3460-ІV, ч. 2 ст. 2, ч. 2, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», п.п. 4.1, 4.4 та 4.7 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ країни, затвердженого наказом МВС від 10.10.2004 № 1177, та Присяги працівника поліції, що виразилось у наданні безпідставної вказівки про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, складанні та затвердженні при цьому необґрунтованого висновку за результатами розгляду звернення ОСОБА_3, без проведення його повної та всебічної перевірки, спілкування з останнім і надання йому відповіді, вимаганні неправомірної вигоди від ОСОБА_5, зраді службовим інтересам, що призвело до надзвичайної події, капітана поліції ОСОБА_1, заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, наказано звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до ст. 2, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (а.с. 13-14).

Вказаний наказ реалізований наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30 вересня 2016 року №973 о/с, яким звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення) капітана поліції ОСОБА_1, заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 30 вересня 2016 року. Підстава звільнення: наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01 липня 2016 року №1522 та подання т.в.о. начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 19.07.2016 року (а.с. 22).

Вважаючи своє звільнення зі служби в поліції незаконним, не погоджуючись з наказами відповідача від 01 липня 2016 року №1522 та від 30 вересня 2016 року №973 о/с, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, шляхом скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді зі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію»).

У відповідності з пп. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

За приписами статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 року № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Судом встановлено, що звільненню позивача зі служби в поліції передували наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 червня 2016 року до Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла інформація про те, що о 20:50 того ж дня працівниками УВБ в Одеській області та прокуратури Одеської області у рамках кримінального провадження, зареєстрованого 10.02.2016 року в ЄРДР за № 00063 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за підозрою у скоєнні зазначеного вище злочину затримано заступника начальника Котовського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6

За вказаним фактом, наказом т.в.о. начальника до Головного управління Національної поліції в Одеській області від 02 червня 2016 року №1268, призначено службове розслідування, проведення якого доручено УКЗ ГУНП. Пунктом другим вказаного Наказу заступника начальника Котовського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов'язків за займаною посадою на час проведення службового розслідування (а.с. 3, том 2).

14 червня 2016 року т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області видано Наказ №1376 «Про відсторонення від посади капітана поліції ОСОБА_1.» (а.с. 4, том 2).

22 червня 2016 року начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області затверджено Висновок за результатами службового розслідування, проведеного за фактом надзвичайної події за участю працівників Котовського ВП ГУНП. Відповідно до висновку службового розслідування, службовим розслідуванням також встановлено, що 13 січня 2016 року до Котовського ВП надійшло повідомлення від особи, яка представилася ОСОБА_3, який мешкає в с. Любомирка, Котовського району про те, що за адресою: АДРЕСА_2 здійснюють реалізацію алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів. Зазначене повідомлення було зареєстровано до ЖЄО за № 225, на місце події направлено наряд у складі: старшого інспектора Котовського ВП майора поліції ОСОБА_7, інспектора цього ж ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та слідчого лейтенанта поліції ОСОБА_9 Також на місце події прибув ОСОБА_6

В ході перевірки за даним повідомленням працівники поліції виявили, що господарську діяльність за указаною вище адресою здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_10, дозвільні документи на право здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами оформлені на адресу: АДРЕСА_3, а вказане вище кафе розташоване за адресою: АДРЕСА_4. Щодо зазначеної невідповідності адреси, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 роз'яснили працівникам поліції, що це технічна помилка, допущена працівниками ГУДФС в Одеській області.

Однак, не зважаючи на пояснення зазначених громадян, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 складено протокол №ОД 034014 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП у відношенні офіціантки кафе «Сказка Востока» ОСОБА_4, яка реалізовувала спиртні напої, нібито не маючи на це відповідних дозвільних документів.

19 січня 2016 року до Котовського ВП надійшла відповідь Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на запит від 15 січня 2016 року №46/422 про те, що невідповідність адреси фактичного здійснення ФОП «ОСОБА_10.» діяльності з реалізації алкогольних напоїв, вказаній у ліцензії, виникла через технічну помилку в роботі «Податковий блок».

Однак, як вказується далі у висновку службового розслідування, 28 січня 2016 року, не зважаючи на указане вище роз'яснення, капітан поліції ОСОБА_1 за результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_3 склав висновок, у якому безпідставно вказав, що притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за реалізацію алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів є законним. При цьому, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги пп. 4.1 та 4.4 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 10.10.2004 № 1177. Крім того, капітан поліції ОСОБА_6 порушив вимоги ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 8, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» в частині об'єктивної і всебічної перевірки повідомлення гр. ОСОБА_3; в порушення пп. 4.1 та 4.7 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України не спілкувався з автором звернення та письмово не повідомив останнього про результати розгляду звернення.

Також у висновку службового розслідування зазначено про те, що 08 лютого 2016 року до прокуратури Одеської області звернувся ОСОБА_5 із заявою щодо неправомірних дій заступника начальника Котовського ВП капітана поліції ОСОБА_6, за результатами розгляду якої відкрито кримінальне провадження № 00063 за ч. 3 ст. 368 КК України та розпочато досудове розслідування.

01 червня 2016 року інспектор Котовського ВП капітан поліції ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_6 в приміщенні кафе «Сказка Востока» отримав від ОСОБА_5 3000 гривень неправомірної вигоди, під час чого був затриманий працівниками УВБ в Одеській області та прокуратури Одеської області. В той же день у приміщенні Котовського ВП ГУНП був затриманий ОСОБА_6 02 червня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а 03.06.2016 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у відношенні цих працівників поліції застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, в пункті третьому висновку службового розслідування вказано про те, що за грубі порушення вимог ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого року № 3460-ІV, ч. 2 ст. 2, ч. 2, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», п.п. 4.1, 4.4 та 4.7 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ країни, затвердженого наказом МВС від 10.10.2004 № 1177, та Присяги працівника поліції, що виразилось у наданні безпідставної вказівки про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, складанні та затвердженні при цьому необґрунтованого висновку за результатами розгляду звернення ОСОБА_3, без проведення його повної та всебічної перевірки, спілкування з останнім і надання йому відповіді, вимаганні неправомірної вигоди від ОСОБА_5, зраді службовим інтересам, що призвело до надзвичайної події, капітана поліції ОСОБА_1, заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 15-21, том 1).

З цих же підстав, пунктом першим наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01 липня 2016 року №1522 «Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних», капітана поліції ОСОБА_1, заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, наказано звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до ст. 2, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (а.с. 13-14, том 1).

Наказ від 01 липня 2016 року №1522 став підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення) наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30 вересня 2016 року №973 о/с (а.с. 22, том 1).

Отже, згідно висновків службового розслідування та наказу від 01 липня 2016 року №1522 «Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних», позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності по трьом інцидентам: 1) надання безпідставної вказівки про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4; 2) складання та затвердження при цьому необґрунтованого висновку за результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_3 без проведення його повної та всебічної перевірки, спілкування з останнім і надання йому відповіді; 3) вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_5, зраді службовим інтересам, що призвело до надзвичайної події.

Проаналізувавши обставини, які слугували підставами для звільнення позивача, суд зазначає наступне.

Так, обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 безпосередньо пов'язані з розглядом звернення гр. ОСОБА_3

З цього приводу судом встановлено наступне.

Як встановлено службовим розслідуванням, 13 січня 2016 року до Котовського ВП надійшло телефонне повідомлення від особи, яка представилася гр. ОСОБА_3, який мешкає в с. Любомирка, Котовського району про те, що за адресою: АДРЕСА_2 здійснюють реалізацію алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів, про що складено рапорт від 13 січня 2016 року (а.с. 36, том 1).

Зазначене повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 225. На місце події направлено наряд у складі: старшого інспектора Котовського ВП майора поліції ОСОБА_7, інспектора цього ж ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 та слідчого лейтенанта поліції ОСОБА_9 Також на місце події прибув капітан поліції ОСОБА_6

Розгляд звернення від імені гр. ОСОБА_3 здійснював капітан поліції ОСОБА_1, в ході якого встановив, що за адресою: АДРЕСА_2 розташоване кафе «Сказка Востока», фактичним власником якого є громадянин ОСОБА_12 ОСОБА_13, який тимчасово мешкає в АДРЕСА_5, а господарську діяльність у ньому здійснює ФОП ОСОБА_10

14 січня 2016 року заступник начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітан поліції ОСОБА_1 склав план заходів, які необхідно виконати під час розгляду матеріалів ЄО №225 від 13 січня 2016 року (а.с. 37, том 1).

Так, у зв'язку з розглядом матеріалів ЄО №225 від 13 січня 2016 року за зверненням гр. ОСОБА_3, заступником начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 направлено наступні запити.

15 січня 2016 року за підписом заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 на адресу Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області направлено запит вих. №46/421 про надання інформації щодо отримання ФОП ОСОБА_10 ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 52, том 1).

Також, 15 січня 2016 року на ім'я начальника Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області направлено запит від 15 січня 2016 року вих. №46/422 з проханням доручити співробітникам Котовської ОДПІ проведення перевірки, відносно ФОП ОСОБА_10, яка повинна здійснювати реалізацію тютюнових виробів та алкогольних напоїв за адресою: АДРЕСА_7, однак фактично здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_8 Результати перевірки надати до 19 січня 2016 року (а.с. 53, том 1).

Згідно запиту до начальника Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 15 січня 2016 року №46/423, заступник начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітан поліції ОСОБА_1 просив надати копії матеріалів, які стали підставою для реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_10, за адресою провадження господарської діяльності АДРЕСА_7 (а.с. 54, том 1).

Листом від 19 січня 2016 року за №232/8/15-04-11-00, Котовська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на запит від 15 січня 2016 року №46/421 повідомила, що ФОП ОСОБА_10 отримала ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 10.07.2015 року №55 (АЕ 658300); на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 10.07.2015 року №38 (АЕ 670890). Дані ліцензії видані на торговий об'єкт, розташований за адресою: Одеська область, АДРЕСА_7 (а.с. 70, том 1).

На запит від 15 січня 2016 року №46/423, Котовською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області надано відповідь від 16 січня 2016 року №218/8/15-04-17-02-06, разом з якою направлено копії заяв про застосування спрощеної системи оподаткування ФОП ОСОБА_10 від 12.05.2014 року (відповідно до якої місце провадження господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_7) та заяву від 18.06.2015 року про відмову від спрощеної системи оподаткування (відповідно до якої місце провадження господарської діяльності за адресою: м. Котовськ, пр. Котовського без номеру).

Також заступнику начальника Котовського ВП ГУНП в Одеській області капітану поліції ОСОБА_1 адресований лист-відповідь Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 19 січня 2016 року №238/9/15-04-17, якою повідомлено, що 25 червня 2015 року ФОП ОСОБА_10 було подано заяву за ф.№1-РРО (Заява про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій»), в якій було вказано адресу господарської одиниці Піцерія «Східна Казка» м. Котовськ, пр. Котовського, 13. Заяву було внесено на оброблено в ІС «Податковий блок». В результаті некоректної робити ІС «Податковий блок» (технічна помилка) було сформовано і видано для отримання ліцензії Реєстраційне посвідчення №2379/10/15-04-18-00 від 26 червня 2015 року, у якому було вказано адресу господарської одиниці Піцерія «Східна Казка» АДРЕСА_7. Проходить процедура зміни адреси (а.с. 79, том1).

Судом встановлено, що у зв'язку із вказаною відповіддю Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області у висновку службового розслідування зазначено, що позивач, не зважаючи на вказане роз'яснення, при прийнятті висновку за результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_3 безпідставно вказав про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за реалізацію алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів.

Під час судового розгляду справи позивач пояснював, що при проведенні перевірки ним було встановлено, що за адресою: м. Котовськ, пр.-т Котовського 13-а та 13-6 знаходиться кафе «Східна казка» та у вказаному закладі здійснюється реалізація алкогольних напоїв. Під час розгляду звернення ФОП ОСОБА_10 надала копію ліцензії серії АЕ №658300 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в тому числі сидром та перрі (без додання спирту), терміном дії до 10.07.2016 року, де місцем торгівлі вказано адресу: АДРЕСА_3, кафе «Східна казка» (а.с. 62, том 1).

В підтвердження своїх доводів позивач також навів, наявний у матеріалах справи лист управління архітектури та земельних відносин Котовської міської ради від 19 січня 2016 року №51 про те, що адреса: пр. Котовського, 15, рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради жодному об'єкту не надавалась (а.с. 67, том 1).

Також позивач вказав, що у заяві ФОП ОСОБА_10 про застосування спрощеної системи оподаткування від 12.05.2014 року також зазначено місце провадження господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_7.

З цих підстав, вирішуючи питання щодо реалізації за адресою: АДРЕСА_1 алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документі, тобто питання ініційоване у зверненні гр. ОСОБА_3, позивач виходив з відсутності помилки у ліцензії ФОП ОСОБА_10 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Тобто позивач з наявних у нього документів дійшов висновку про те, що за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється реалізація алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів.

25 січня 2016 року заступником начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 складено висновок про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_3, яким встановлено, що в порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» працівник кафе «Східна казка» ОСОБА_4 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв за адресою: АДРЕСА_2 чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.

Вказаний висновок затверджений начальником Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 32-34, том 1).

Про результати розгляду звернення, гр. ОСОБА_3 повідомлено листом від 25 січня 2016 року №46/858 за підписом начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 80, том 1).

Як зазначено у висновку службового розслідування, у висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_3, позивач безпідставно вказав, що притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за реалізацію алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів є законним, а також зазначено, що позивач грубо порушив вимоги пп. 4.1 та 4.4 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 10.10.2004 № 1177. Крім того капітан поліції ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 8, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» в частині об'єктивної і всебічної перевірки повідомлення гр. ОСОБА_3; в порушення пп. 4.1 та 4.7 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України не спілкувався з автором звернення та письмово не повідомив останнього про результати розгляду звернення.

Наказом МВС України від 10.10.2004 № 177 затверджено Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення №1177), яке установлює єдиний для органів внутрішніх справ України, Національної гвардії України, навчальних закладів МВС України, установ, організацій і підприємств системи МВС України (далі - органи внутрішніх справ) порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян, а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до п. 4.1 вказаного Положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) керівники органів внутрішніх справ та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов'язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників органів внутрішніх справ на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об'єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з'ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству.

Безпосередні виконавці при здійсненні перевірок за зверненнями обов'язково спілкуються з їх авторами, з'ясовують усі порушені питання та обставини, детально вникають в їх суть, вживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 4.3 Положення №1177, за результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об'єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання (додаток 9).

За приписами п. 4.4 Положення №1177, рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

У відповідності з п. 4.7 Положення №1177, відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. При цьому вказуються заходи, вжиті органом внутрішніх справ, у межах його компетенції, для захисту конституційних прав громадян. Якщо давалася усна відповідь, то складається відповідна довідка, яка долучається до матеріалів перевірки звернення. У журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або ЕРК фіксується, що про наслідки перевірки автора повідомлено в усній формі під час особистої бесіди.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно вимог ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наведені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача грубих порушень вищевказаних вимог законодавства під час розгляду звернення гр. ОСОБА_3 стосовно реалізації за адресою: АДРЕСА_1 алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів.

Як встановлено з матеріалів справи, при розгляді звернення гр. ОСОБА_3 від 13 січня 2016 року, заступником начальника Котовського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1, який розглядав звернення, складено план заходів щодо розгляду звернення, на виконання вказаного плану направлено запити для з'ясування, поставлених у зверненні питань, направлено працівників поліції на місце для перевірки викладених у зверненні фактів, та на підставі, отриманих за результатами перевірки документів складено висновок, який затверджено начальником Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Що стосується письмового повідомлення автора звернення про результати розгляду звернення, судом встановлено, що про результати розгляду звернення ОСОБА_3 повідомлено листом від 25 січня 2016 року №46/858 за підписом начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 80, том 1). Однак, в матеріалах, складених за результатами розгляду звернення, дійсно відсутні докази щодо спілкування під час розгляду звернення з автором цього звернення.

Крім того, судом встановлено, що за наслідками розгляду звернення гр. ОСОБА_3, начальником Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області направлено на адресу Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області лист від 01 лютого 2016 року №46/1051, у якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_9 знаходиться кафе «Східна казка» ФОП ОСОБА_10, в якому здійснюється реалізація алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документів. Вказаним листом на адресу ОДПІ направлено копії матеріалів перевірки для застосування до ФОП ОСОБА_10 фінансових санкцій у вигляді штрафу (а.с. 82-83, том 1).

На підставі матеріалів, отриманих від ЧЧ Котовського ВП ГУНП в Одеській області, Котовською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.02.2016 року № про застосування до ФОП ОСОБА_10 штрафних санкцій, за вчинення порушення, передбаченого ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року по адміністративній справі №815/686/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 до Котовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення від 05.02.2016 року № .

Зі змісту висновку службового розслідування та наказу від 01 липня 2016 року №1522 «Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних», вбачається, що підставою для висновків щодо надання позивачем безпідставної вказівки про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 стало те, що постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП ОСОБА_4 (справа № 505/360/16-п) закрито на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку із відсутністю складу правопорушення.

Однак, суд вважає, що в даному випадку закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про те, що позивач під час перевірки факту реалізації за адресою: АДРЕСА_1 алкогольних напоїв без відповідних дозвільних документі, умисно та/або безпідставно погодив складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо наступного інциденту, який згідно висновків службового розслідування та наказу від 01 липня 2016 року №1522 «Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних» став підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а саме вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_5, зраді службовим інтересам, що призвело до надзвичайної події за участю працівників Котовського ВП ГУНП, суд зазначає наступне.

Згідно висновків службового розслідування, 08 лютого 2016 року ОСОБА_5 звернувся до прокуратури Одеської області із заявою щодо неправомірних дій заступника начальника Котовського ВП капітана поліції ОСОБА_6, за результатами розгляду якої відкрито кримінальне провадження № 00063 за ч. 3 ст. 368 КК України та розпочато досудове розслідування.

01 червня 2016 року інспектор Котовського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_6 в приміщенні кафе «Сказка Востока» отримав від ОСОБА_5 3000 гривень неправомірної вигоди, під час чого був затриманий працівниками УВБ в Одеській області та прокуратури Одеської воласті. В той же день у приміщенні Котовського ВП ГУНП був затриманий ОСОБА_6 02 червня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а 03 червня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у відношенні цих працівників поліції застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У ході службового розслідування заступник начальника Котовського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_1 від надання пояснень відмовся, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Між тим, судом встановлено, що на момент складання та затвердження висновку службового розслідування, видання наказів про звільнення позивача зі служби в поліції, а також на час судового розгляду даної справи відсутнє відповідне судове рішення про визнання позивача винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Тобто, на час видання наказів про звільнення позивача зі служби в поліції, наведені у висновку службового розслідування та наказі від 01 липня 2016 року №1522 обставини не були підтверджені належними доказами.

Також в наказі від 01 липня 2016 року №1522 «Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних» вказано про порушення позивачем Присяги працівника поліції, однак під час судового розгляду справи позивач повідомив про те, що Присягу працівника поліції не приймав.

З приводу зазначеного судом встановлено, що відомості щодо прийняття капітаном поліції ОСОБА_1 Присяги поліцейського в особовій справі останнього відсутні. Вказане також підтверджується відповіддю управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області від 21 листопада 2016 року та листом Подільського ВП ГУНП в Одеській області (а.с. 2, 56, том 2).

Відповідно ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися Присяги поліцейського.

Однак, позивач Присягу працівника поліції не приймав, отже не може бути притягнутий до відповідальності за порушення Присяги працівника поліції, як зазначено у спірному наказі від 01 липня 2016 року №1522.

Крім того, суд зазначає, що в оскарженому наказі від 01 липня 2016 року №1522 відповідачем не визначено, що саме вчинено позивачем, що є порушенням Присяги, в чому це проявилось.

Згідно оскаржених наказів про звільнення, позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, за приписами п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено поняття дисциплінарного проступку, а саме: дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Однак, під час розгляду даної справи висновки відповідача про грубе порушення позивачем вимог ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого року № 3460-ІV, ч. 2 ст. 2, ч. 2, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», п.п. 4.1, 4.4 та 4.7 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ країни, затвердженого наказом МВС від 10.10.2004 № 1177, та Присяги працівника поліції, не знайшли свого підтвердження.

Вирішуючи даний спір, судом встановлено, що ні висновок службового розслідування, ні спірні накази про звільнення не містять мотивів необхідності застосування до позивача саме найсуворішого дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Крім того, згідно положень п. 8 ч. 3 ст. 2 КАС України, суд у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкті владних повноважень перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість відповідач при винесенні оскаржених наказів діяв з порушенням принципу пропорційності, застосувавши до позивача найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служи в поліції, не довівши та не обґрунтувавши чому саме такий вид стягнення було застосовано. Цим самим відповідач порушив права позивача на проходження публічної служби.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що порушене відповідачем право позивача на проходження служби в поліції підлягає відновленню шляхом скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01 липня 2016 року №1522 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30 вересня 2016 року №973 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, а також поновлення позивача на службі.

Відповідно до наказу від 30 вересня 2016 року №973 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції з посади заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Однак, відповідно до наказу Національної поліції України від 05 липня 2016 року №558 «Про затвердження змін до структури територіальних органів поліції», Котовський відділ поліції перейменовано в Подільський відділ поліції.

З огляду на зазначене, позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Так, оскільки нормами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, суд згідно з положеннями ст. 9 КАС України вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За приписами ч. 1 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України в постанові від 14.01.2014 року по справі № 21-395а13, суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Відповідно до абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п. 5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Тобто, Порядком обчислення середньої заробітної плати визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться, як в залежності від робочих днів, так і від календарних днів, у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.

Відповідно до п. 9 розд. І вказаного Порядку, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

На підставі викладеного, проаналізувавши положення Порядків №№ 100, 260, суд дійшов висновку, що для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу поліцейського підлягають застосуванню саме календарні дні.

Аналогічну правову позицію стосовно того, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів, неодноразово висловлював Одеський апеляційний адміністративний суд, зокрема в ухвалах від 16 травня 2017 року по справі № 814/2833/16, від 17 травня 2017 року по справі № 814/2765/16, від 31 травня 2017 року по справі №814/2522/16, від 06 вересня 2017 року по справі №814/492/17, та інших.

З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено з роботи з 30 вересня 2016 року, отже з 01 жовтня 2016 року рахується час вимушеного прогулу.

Згідно довідки про доходи, виданої за підписом начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Одеській області від 21 квітня 2017 року №713, сума нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2016 року складала 5 937, 50 грн., за вересень 2016 року - 5 937, 50 грн. Усього за останні 2 календарні місяці роботи до звільнення - 11 875, 00 грн. Кількість відпрацьованих днів у серпні - 31, у вересні - 30.

Враховуючи, що одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, середньоденний заробіток позивача за останні 2 календарні місяці роботи до звільнення складав 194, 67 грн. (11875/61).

Щодо кількості днів вимушеного прогулу позивача, суд зазначає, що частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України визначено, що виплата працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу обмежується одним роком, окрім випадків коли заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, тоді орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У даному випадку спір про поновлення позивача на посаді не розглядався судом більше одного року, відтак строк виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може перевищувати одного року.

Таким чином грошове забезпечення позивача за час вимушеного прогулу складає 71054, 55 грн. (194,67х365), який суд вважає необхідним стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області.

У відповідності з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5921, 21 грн.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 122, 128, 158-163, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 01 липня 2016 року №1522 в частині накладення на капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за п. 6 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30 вересня 2016 року №973 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п. 6 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" капітана поліції ОСОБА_1, заступника начальника Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 30 вересня 2017 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.10.2016 року по 30.09.2017 року в сумі 71054, 55 грн. (сімдесят одна тисяча п'ятдесят чотири гривні 55 коп.) без утримання податків й інших обов'язкових платежів.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині поновлення на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5921, 21 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот двадцять одна гривня 21 коп.) без утримання податків й інших обов'язкових платежів.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Глуханчук