Справа № 759/7436/16-а
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/7436/16-а
пр. № 2-а/759/8/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Семененка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Київської місцевої прокуратури №8, третя особа: Управління інформаційно-аналітичного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві про оскарження дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправною бездіяльність Київської місцевої прокуратури №8; зобов'язати відповідача направити до УІАЗ ГУНП у Києві постанову від 30.09.1999 про закриття слідчим прокуратури Ленінградського району м. Києва на підставі п. 4 ст. 6 КПК України, (у редакції 1960 р.) кримінальної справи №56-1573 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 або належним чином складеного Інформативного листа про прийняте остаточне рішення по справі для внесення цих даних в інформаційну базу оперативно-довідкової картотеки Інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України, посилаючись на ті підстави, що позивач будучи фігурантом у кримінальній справі №56-1573, після проведення ряду слідчих дій органами прокуратури його було повідомлено, що вказана кримінальна справа проти нього закрита, однак постанови про закриття справи він не отримував, а також згідно довідки УІАЗ ГУМВС України у м. Києві від 14.08.2015 інформація про закриття відносно нього кримінальної справи відсутня, тобто позивач значиться в інформаційній базі як громадянин, який до цього часу притягується до кримінальної відповідальності, що обмежує його права як громадянина України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представника відповідача заперечував у повному обсязі проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіславши на адресу суду пояснення в яких зазначила, що УІЗ ГУ НП У м. Києві є тимчасовим штатом апарату органів та підрозділів ГУНП у м. Києві, а тому всі повістки просила надсилати на адресу ГУ НП в м. Києві (а.с. 60-63).

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори і фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (в тому числі актів індивідуальної дії).

При цьому, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії стосовно конкретної особи вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання цієї особи (позивача по справі) або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача (ч. 2 ст. 19 КАС України).

Судом встановлено, згідно довідки серії ИІК №881090 УІАЗ ГУМВС України у м. Києві №401-11082015/80210 ОСОБА_3, уродженець м. Фастів Київської обл. станом на 14.08.2015 притягувався до кримінальної відповідальності по ст. 97 КК України в рамках кримінальної справи №56-1573 (а.с. 11).

Так, з відповіді в.о. прокурора Святошинського району м. Києва Ю. Шевченка від 14.05.2014 та довідки спеціаліста 1 категорії Крепишевої О. вбачається, що кримінальна справа №56-1573 стосовно ОСОБА_3 прокуратурою Ленінградського району м. Києва була закрита 30.09.1999 на підставі п. 4 ст. 6 КПК України, (у редакції 1960 р.), а саме: внаслідок акту амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння, а також у зв'язку з помилуванням окремих осіб, після чого, ця справа, 12.12.2000 була направлена до прокуратури м. Києва (а.с. 12, 13).

Відповідно до листів прокуратури м. Києва, спрямованих на встановлення місцезнаходження кримінальної справи №56-1573, від 29.08.2014, 21.10.2014, 04.12.2014, 06.02.2015 вбачається, що в архіві прокуратури м. Києва зазначеної кримінальної справи не має, і місцезнаходження її не відоме (а.с. 14-17).

Як вбачається з відповіді Святошинського УП ГУ НП у м. Києві від 26.01.2016 згідно бази даних «Статитика», кримінальна справа №58-1573 від 24.05.1999 порушеної відносно гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 30.09.1999 була закрита слідчим Святошинської прокуратури в м. Києві на підставі п. 8 ст. 6 КПК України щодо померлого, за винятком випадків, коли провадження в справі є необхідним для реабілітації померлого або відновлення справи щодо інших осіб за нововиявленими обставинами (у редакції 1960 р.) (а.с. 20).

Згідно ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати наявність доказів, які б підтверджували зазначені факти. Дійшовши висновку, що поданих сторонами доказів недостатньо для встановлення обставин справи, суд має право вжити передбачених законом заходів щодо витребування належних доказів із власної ініціативи.

Як вбачається із документів надісланих Управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення ГУНП у м. Києві у них відсутні відомості про результати закінчення провадження кримінальної справи №56-1573 від 30.09.1999 відносно ОСОБА_3, а саме закриття її на підставі п. 4 ст. 6 КПК України ( у редакції 1960 р.) (а.с. 36-38).

Правовідносини пов'язані з веденням статистичного обліку та звітності про злочини та осіб, які їх учинили на території України, регулюються Інструкцією про єдиний облік злочинів, затвердженою спільним наказом Державної податкової адміністрації, Мінюсту, Генеральної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки України від 26.03.2002 за №20/84/293/126/18/5 та Інструкцією №823/188.

На момент притягнення позивача до кримінальної відповідальності діяв Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.1995 №138 «Про порядок ведення персонального оперативно-довідкового та дактилоскопічного обліків в органах внутрішніх справ України», який у подальшому був трансформований у вищезазначену Інструкцію, затверджену Генеральним прокурором України.

За приписами Інструкції №20/84/293/126/18/5 реєстрація злочинів, осіб, які їх вчинили, кримінальних справ, що розслідуються прокурорами, слідчими прокуратури, слідчими і дізнавачами МВС, податкової міліції, їх облік, обробка, ведення статистичної звітності здійснюється органами внутрішніх справ. Злочини, у справах яких проводиться розслідування органами Служби безпеки України, обліковуються згідно з правилами цієї Інструкції.

Процес здійснення єдиного обліку злочинів визначений п. 7 цієї Інструкції, відповідно до абз. 2 якого, реєстрація злочинів, осіб, які їх вчинили, та кримінальних справ здійснюється працівниками з обліково-статистичної роботи на підставі документів первинного обліку статистичних карток.

При цьому, відповідно до абз. 3 п. 15 Інструкції №20/84/293/126/18/5, картки по кримінальних справах подаються до відповідних органів внутрішніх справ для внесення необхідних відомостей до журналу обліку злочинів, кримінальних справ та осіб, які вчинили злочини, та подальшої передачі до обліково-реєстраційних підрозділів органів внутрішніх справ.

Водночас, за відсутності таких даних, МВС не має права самостійно змінювати відомості, зазначені в таких картках. Внесення таких змін можливо лише після отримання відповідних облікових та статистичних документів від органу досудового слідства, прокурора або суду.

Пункт 3 Інструкції №20/84/293/126/18/5 регламентує: «Правила єдиного обліку злочинів поширюються на органи прокуратури (включаючи й військові прокуратури), органи внутрішніх справ, податкової міліції, Служби безпеки України».

Реєстрація злочинів, осіб, які їх вчинили, кримінальних справ, що розслідуються прокурорами, слідчими прокуратури, слідчими і дізнавачами МВС, податкової міліції, їх облік, обробка, ведення статистичної звітності здійснюється органами внутрішніх справ. Злочини, у справах яких проводиться розслідування органами Служби безпеки України, обліковуються згідно з правилами цієї Інструкції.

Форми статистичних звітів про злочинність та Інструкції до них розробляються відповідними органами, які ведуть облік злочинів, на підставі правил цієї Інструкції і погоджуються з Генеральною прокуратурою України».

Відповідно до п. 14 Інструкції №20/84/293/126/18/5, облік осіб, які вчинили злочини, ведеться шляхом заповнення особою, яка проводить розслідування справи, статистичної картки Форми №2.

Обліку підлягають усі особи, які вчинили злочини, якщо у справах прийняті такі рішення. У разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінальних справ за п.п. 1, 2, 5, 6, 7, 9, 10 11 ст. 6, ст.ст. 7-3, 100, 421 КПК особи по цих справах знімаються з обліку.

Рух кримінальної справи в процесі розслідування обліковується на підставі статистичної картки про рух кримінальної справи Форми №3, що заповнюється прокурором, слідчим або працівником органу дізнання негайно, після прийняття у справі (матеріалах) рішення (п. 15 Інструкції про єдиний облік злочинів).

Картки по кримінальних справах подаються до відповідних органів внутрішніх справ для внесення необхідних відомостей до журналу обліку злочинів, кримінальних справ та осіб, які вчинили злочини, та подальшої передачі до обліково-реєстраційних підрозділів органів внутрішніх справ. Довідки з усіх розглянутих справ надсилаються судами до органів внутрішніх справ та податкової міліції, слідчих підрозділів органів Служби безпеки України за місцем проведення досудового слідства не пізніше 5-ти робочих днів з дня набранні рішення суду (вироком, постановою, ухвалою) законної сили чи повернення справи після розгляду судом апеляційної інстанції (касаційної інстанції).

Підпункт в) ч. 2 п. 15 Інструкції №20/84/293/126/18/5 регламент «Картка Форми 2 може бути тільки основною. Вона складається у випадках, коли щодо винних осіб приймається одне із таких процесуальних рішень: в) кримінальну справу закрито щодо померлого обвинуваченого (п. 8 ст. 6 КПК України або направлено до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за однією з таких підстав: внаслідок акту амністії (п. 4 ст. 6 КПК України); внаслідок зміни обстановки (ст. 7 КПК України); у зв'язку з дійовим каяттям (ст. 7-2 КПК України); у зв'язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, із застосуванням до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, з передачею особи на поруки (ст. ст. 8, 9, 10 КПК України); із закінченням строків давності (ст. 11-1 КПК України).

Згідно інформації яка викладена в Довідці Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в м. Києві від 14.08.2015 вбачається, що слідчий прокуратури Ленінградського району м. Києва, який 30.09.1999 виніс постанову про закриття кримінальної справи № 56-1573 відносно ОСОБА_3, на підставі п. 4 ст. 6 КПК України, (у редакції 1960 р.), з невідомих причин не надіслав до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУ МВС України в м. Києві обліково-інформаційну картку Форми 2. І таким чином, громадянин ОСОБА_3 у базі інформаційно-аналітичного забезпечення до цього часу рахується як людина, яка притягується до кримінальної відповідальності по не закритій кримінальній справі №56-1573.

Виходячи з тексту Інструкції, подавати первинні документи, та картки інформаційного обліку до бази Управління інформаційно-аналітичного забезпечення Головного управління Національної поліції у Києві можливо лише тим органом, яким приймалося процесуальне рішення по справі, тобто Київською місцевою прокуратурою № 8.

Відповідно до пояснень представника Головного управління Національної поліції у Києві: «У разі відсутності в архіві прокуратури даної постанови (в зв'язку з термінами зберігання) до інформаційної бази Головного управління Національної поліції у м. Києві направляється лист, в якому зазначити рух в кримінальній справі з відповідними датами та остаточно прийнятим рішенням по вказаній справі. Інформація, викладена у постанові, або листі Київської місцевої прокуратури № 8, надає можливість внести зміни, як по кримінальній справі та і по особі. Вказані корегування будуть направлені для внесення змін до оперативно-довідкової картотеки Інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України».

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено факти протиправної бездіяльності відповідача, що полягають у невнесенні даних до УІАЗ ГУНП у м. Києві, що є прямим порушенням законних прав позивача як громадянина України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами, Інструкції про єдиний облік злочинів, затвердженою спільним наказом затвердженої Генеральної прокуратури України 26.03.2002 №20; Міністерства внутрішніх справ України 26.03.2002 №84; Служби безпеки України 26.03.2002 №293; податкової Адміністрації України 26.03.2002 №126; Міністерства юстиції України 26.03.2002 №18/5; Інструкції №823/188; ст.ст. 2, 6-10, 17, 41, 71, 72, 104-105, 121, 138, 158-162, 171, 263 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Київської місцевої прокуратури №8, третя особа: Управління інформаційно-аналітичного забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві про оскарження дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень задовольнити.

Зобов'язати Київську місцеву прокуратуру №8 направити до УІАЗ ГУ НП у м. Києві постанову про закриття кримінальної справи №56-1573 для внесення змін до персональних даних за ч. 4 ст. 6 УПК України, яка була винесена слідчим прокуратури Святошинського району м. Києва завірену належним чином.

У разі відсутності вказаної постанови в архіві Київської місцевої прокуратури №8 (у зв'язку з термінами зберігання) направити на адресу ОСОБА_3 лист, в якому зазначити рух у кримінальній справі з відповідними датами та остаточно прийнятим рішенням по вказаній справі.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва в десятиденний строк з дня її проголошення або в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: