Справа № 812/887/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

05 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/887/17

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Секірської А.Г.

за участю секретаря - Вакуленка А.В.,

представника позивача - Овчаренка Є.В., довіреність від 03.10.2017;

представника відповідачів - Агурбаша О.О., довіреності від 15.06.2017 № 4628/12-09-01-02 та від 07.06.2017 № 762/9/12-32-10-00-17;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом комунального підприємства Лисичанської міської ради "Електроавтотранс" до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління ДФС у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов комунального підприємства Лисичанської міської ради "Електроавтотранс" (далі - позивач або КП ЛМР «Електроавтотранс») до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі - відповідач або ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області), в якому позивач просить скасувати вимогу про сплату боргу № Ю-2762-17 від 03.11.2016; зобов'язати ДПІ в м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області визнати недоїмку, яка виникла у КП ЛМР «Електроавтотранс» за період з 14.04.2014 по травень 2017 року в сумі 1 582 779,48 грн безнадійною та списати її в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного боргу.

Ухвалою суду від 29.08.2017 до участі в справі в якості другого відповідача залучено Головне управління ДФС у Луганській області (т.2 арк.спр. 51).

Представник відповідачів № 1 та № 2 у судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про залишення без розгляду позовної вимоги позивача щодо скасування вимоги від 03.11.2016 № Ю-2762-17 у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з посиланням на те, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) вимога про сплату боргу є виконавчим документом. Отже, строк для її оскарження встановлюється частиною п'ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, зважаючи на те, що позивач скористався можливістю досудового оскарження, в даному провадженні строк подання позовної заяви розраховується відповідно до частини четвертої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки його перебіг починається з дня, коли позивач дізнався про результат розгляду скарги на вимогу від 03.11.2016 № Ю-2762-17.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання.

При цьому представник позивача заявою від 28.08.2017 просив розглянути зазначену частину вимог без розгляду (т.1 арк.спр.17-21), заявою від 29.08.2017 вх. № 21089/2017 просив не розглядати заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог (т.1 арк.спр. 23).

Розглянувши зазначене питання, суд дійшов наступного.

Судом установлено, підтверджується матеріалами справи, що Державної податковою інспекцією в м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області винесена вимога від 03.11.2016 № Ю-2762-17 (т. 1 арк. спр. 252).

09.11.2016 позивач отримав зазначену вимогу, що підтверджується підписом уповноваженої особи позивача на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення (т. 1 арк. спр. 253).

Листом від 15.11.2016 № 404 позивач повідомив ДПІ в м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області про намір оскаржити вимогу в адміністративному порядку до Головного управління державної фіскальної служби в Луганській області (т. 1 арк. спр. 254, 246-248).

За результатом розгляду скарги на вимогу від 03.11.2016 № Ю-2762-17 Головним управлінням державної фіскальної служби в Луганській області винесено рішення від 12.12.2016 № 688/10/12-32-10-01-09, яким у задоволенні скарги відмовлено, а оскаржувану вимогу залишено без змін (т. 1 арк. спр. 249-250).

Зазначене рішення про результати розгляду скарги вважається отриманим позивачем 13.01.2017. Так, листом від 07.02.2016 № 221/74 Луганська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» повідомила ГУ ДФС у Луганській області, що рекомендований лист з рекомендованим повідомленням про вручення № 686 відправлений 12.12.2016 ГУ ДФС у Луганській області до КП ЛМР «Електроавтотранс» повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 13.01.2017, та зазначено, що позивачу неодноразово повідомлялося про надходження рекомендованого листа, проте позивач не здійснив дій для отримання кореспонденції від ГУ ДФС у Луганській області (т.1 арк.спр. 251).

У позові позивач зазначає, що відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Це посилання не є коректним, зважаючи на наступне.

Згідно з п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

В той же час, враховуючи, що в обох наведених пунктах використовується термін «платник податків», слід зробити висновок, що їх застосування можливе виключно до правовідносин, що виникають у сфері оподаткування, таким чином строк 1095 днів для звернення до суду з оскарженням рішення контролюючого органу застосовується до рішень контролюючих органів, що стосуються прав та обов'язків платників податків. В даному провадженні позивач оскаржує рішення органу доходів і зборів, яке не має відношення до оподаткування.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України цей кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

З наведеного вбачається, що оскарження рішень органів доходів і зборів, які прийняті на виконання Закону № 2464, за умови відсутності спеціальних строків на оскарження у самому Законі № 2464, здійснюється у строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини четвертої статті 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи, що оскаржувана вимога є виконавчим документом, строк для її оскарження встановлюється частиною п'ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, зважаючи на те, що позивач скористався можливістю досудового оскарження, в даному провадженні строк подання позовної заяви розраховується відповідно до частини четвертої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки його перебіг починається з дня коли позивач дізнався про результат розгляду скарги на вимогу від 03.11.2016 № Ю-2762-17.

В той же час, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї документів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, позовна вимога про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.11.2016 № Ю-2762-17 підлягає залишенню без розгляду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно - правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків, оскільки строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, адже після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів, відповідні правовідносини набувають статусу стабільних.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що ухвалою від 03.07.2017 про відкриття провадження у справі відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відстрочено сплату судових витрат до ухвалення судового рішення у справі. Розмір судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про скасування вимоги від 03.11.2016 № Ю-2762-17 визначено в розмірі 15 853,37 грн, проте зазначена сума судового збору не підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету України, оскільки заявлена майнова вимога залишена без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, а у відповідності до вимог пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у такому випадку позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення суми судового збору, сплаченого за звернення з такою вимогою.

Керуючись статтями 99, 100, 155 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов комунального підприємства Лисичанської міської ради "Електроавтотранс" в частині вимог до Державної податкової інспекції у місті Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-2762-17 від 03.11.2016 залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 09 жовтня 2017 року.

СуддяА.Г. Секірська