Справа № 812/1270/17
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1270/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про внесення змін по орендній платі за землю та скасування податкових повідомлень-рішень -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області та просив:

- внести зміни по орендній платі за землю, в частині анулювання нарахувань орендної плати за землю в картці особового рахунку на ім'я ОСОБА_1 з 14.04.2014 по 07.06.2016;

- скасувати податкові повідомлення-рішення №14639-15 від 31.10.2014, №7861884 від 30.05.2015, №13940-15 від 07.10.2015 та №3 від 20.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в силу закону України №1669 від 02.09.2014 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» звільнений від сплати орендної плати за землю.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника в порядку письмового провадження.

Представник відповідача також надав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Оскільки представники сторін надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, з урахуванням ч.4 ст.122 КАС України, суд дійшов висновку про здійснення судового розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення (а.с.27-30), в яких посилався на норми ст.206 Земельного кодексу України, п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14, п.п.16.1.4 п.16.2 ст.16, ст.269 Податкового кодексу України щодо платного користування землею. Крім того, відповідач посилаючись на ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зазначив, що від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, звільнено суб'єктів господарювання. Відповідач зазначив, що відповідно до договору оренди землі від 20.05.2014 орендарем є громадянин ОСОБА_1, а не фізична особа-підприємець. За таких обставин відповідач вважає, що позивач повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку у повному обсязі. За таких обставин відповідач просив відмовити у задоволенні позові.

Дослідивши матеріали справи та надані суду документи, надавши оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

20 травня 2014 року між Рубіжанською міською радою Луганської області та громадянином ОСОБА_1 укладений договір оренди землі №27, відповідно до якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення на підстав протоколу земельних торгів за лотом №2 від 20 травня 2014 року, для розміщення та обслуговування автомобільної стоянки, яка знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Рубіжне, вул. Визволителів (навпроти житлового будинку №75) (а.с.44-50).

До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 03.06.2014 внесений відповідний запис. В відомостях про суб'єкта іншого речового права зазначено - ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспорт громадянина України (а.с.51).

26 січня 2015 року укладено додаткову угоду №16, якою змінено розмір щорічної орендної плати за земельну ділянку за 2015 рік (а.с.52).

22 червня 2016 року укладено додаткову угоду, якою змінено розмір щорічної орендної плати за земельну ділянку за 2016 рік (а.с.54).

На виконання п.286.5 ст.286 ПК України податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №14639-15 від 31.10.2014, №7861884 від 30.05.2015, №13940-15 від 07.10.2015 та №3 від 20.05.2016, якими позивачу визначено податкове зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб (а.с.33, 34, 35, 36)

Спірне питання полягає у наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від плати за земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні на підставі договору оренди №27 від 20.05.2014, з урахуванням норм ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 286.2. статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Зазначена норма стосується суб'єктів господарювання юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є користувачем земельної ділянки як фізична особа (відповідно до договору), тому податковим органом - Рубіжанською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області визначено податкове зобов'язання з орендної плати за землю як фізичній особі відповідно до приписів п. 286.5 ст. 286 ПК України, за яким нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, на виконання п.286.5 ст.286 ПК України податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №14639-15 від 31.10.2014, №7861884 від 30.05.2015, №13940-15 від 07.10.2015 та №3 від 20.05.2016, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб.

Щодо застосування до спірних правовідносин ЗУ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон №1669) суд зазначає наступне.

На підставі ст.55 ГК України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці;

На підставі ст.6 Закону №1669 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Зазначена норма пов'язує звільнення суб'єктів господарювання від сплати за користування земельними ділянками, державним та комунальним майном під час проведення АТО, виключно з настанням такої обставини, як здійснення цими суб'єктами діяльності на території проведення АТО.

Проте, у спірних правовідносинах позивачу визначено грошове зобов'язання як фізичній особі, а не суб'єкту господарювання, тому відсутні підстави для застосування ст..6 Закону 1669.

Законом № 1989-VIII від 23.03.2017р. п.п.38.7 п.38 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України викладено в наступній редакції «не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб».

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Таким чином, на час проведення АТО не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб за умови знаходження цих ділянок на тимчасово окупованій території та на території населених пунктів на лінії зіткнення.

На виконання ч.4 ст.4 Закону 1669 в редакції, чинній з 08.06.2016 року Кабінетом Міністрів України затверджено розпорядженням №1085-р від 07.11.2014 року (в редакції розпорядження №428 від 05.05.2015 року) Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

До зазначеного порядку не входять населений пункт м. Рубіжне Луганської області. Отже не можуть бути застосовані до спірних правовідносин норми п.п.38.7 п.38 Підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач - ОСОБА_1, уклав договір оренди земельної ділянки з Рубіжанською міською радою як фізична особа, та в силу ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не звільнений від сплати орендної плати за землю, а тому Рубіжанською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області на законних підставах прийняті податкові повідомлення-рішення №14639-15 від 31.10.2014, №7861884 від 30.05.2015, №13940-15 від 07.10.2015 та №3 від 20.05.2016, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з орендної плати за землю з фізичних осіб за період 2014-2016 роки, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Щодо позовних вимог про внесення змін по орендній платі за землю, в частині анулювання нарахувань орендної плати за землю в картці особового рахунку на ім'я ОСОБА_1 з 14.04.2014 по 07.06.2016, суд зазначає, що дані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки дана вимога є похідною від скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 71, 87, 94, 158-163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про внесення змін по орендній платі за землю та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя О.В. Ірметова