Справа № 815/2048/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2048/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чорноморської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування оформлених Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області податкових повідомлень-рішень від 01.07.2016 року: №, №, №, №, вимоги про сплату боргу з ЄСВ від 05.09.2016 року №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування ЄСВ від 05.09.2016 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу начальника Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №140 від 04.05.2016 року, посадовою особою контролюючого органу проведено документальну невиїзну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, про що складено акт, оформлені податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу з ЄСВ та рішення про застосування штрафних санкцій. Позивач зазначила, що базою для донарахування їй прибуткового податку, військового збору, ЄСВ та штрафних санкцій з цих податків та зборів є чистий дохід, який був розрахований представником контролюючого органу згідно безпідставних висновків щодо заниження нею доходів та завищення витрат в періодах, що перевірялися, тобто протягом 2013-2015 років. Тобто, чистий оподаткований дохід, як вважають представники контролюючого органу, занижений відповідно: за 2013 рік на суму 85248,75 грн., за 2014 рік на 56778,98 грн., за 2015 рік на 85706,49 грн. Щодо висновків відповідача про завищення витрат протягом 2013-2015 років, позивач зазначила, що представники відповідача обмежились суто констатацією сум та норм податкового законодавства без посилань на її первинні документи, і без жодної копії документів, які б підтвердили факти порушення нею податкового законодавства в період, що перевірявся. Як вказує позивач, всі первинні документи, які підтверджують відображені в книзі обліку витрати були надані, факт відсутності будь-якого документу не зафіксований додатковими актами, які повинні були бути складені під час перевірки та надані до акту перевірки як додатки. Щодо торгівлі підакцизними товарами без ліценції, позивач стверджує, що дійсно був недовготривалий період, коли вона працювала без ліцензії, але в цей період реалізувався суто не підакцизний товар і докази щодо інших фактів відсутні.

Таким чином, висновки акту перевірки про порушення ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства позивач вважає помилковими, а прийняті на підставі них рішення незаконним та такими, що підлягають скасуванню у судовому порядку.

Під час судового розгляду позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, в яких, посилаючись на акт перевірки позивача, зазначив, що за наслідками перевірки встановлено заниження показників у рядку 02 розділу ІІІ та у додатку №5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік у загальній сумі 42286,77 грн., яке відбулось внаслідок не включення до суми валового доходу суми від роздрібної торгівлі, проведеної через РРО у розмірі 1698,16 грн. (сума розрахунків по РРО за 2013 рік 101601,03 грн., проте, задекларовано платником 99902,87 грн.) та суми виторгу від роздрібної торгівлі алкогольною продукцією, задекларованого у розрахунках суми збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства, але не проведеної через РРО у розмірі 40571,61 грн. Суму перевищення виручки від реалізації алкогольних напоїв та пива (згідно звітів про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства) над сумою виторгу по РРО у загальній сумі 40571,94 грн., як зазначає представник відповідача, слід вважати виручкою від реалізації товарів, не проведеної через РРО.

Також представник відповідача вказав, що встановлене з урахуванням заперечень до акту перевірки донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, складає 32162,44 грн., у тому числі: за 2013 рік 13953,65 грн., за 2014 рік 5352,83 грн., за 2015 рік 12855,96.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_2, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

На підставі вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І. п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, п.2 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", наказу Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №140 від 04.05.2016 року, відповідно до направлення на перевірку №01-045/117 від 23.05.2016 року, виданого Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області та плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на ІІ квартал 2016 року, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 10.06.2016 року №965/1503-1301/НОМЕР_1 "Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, реєстраційний номер особової картки платника податку НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року (а.с. 21-22, т. 1).

Згідно висновків даного акту, перевіркою встановлені, зокрема, такі порушення:

- п.44.1 ст.44, п.177.2 ст.177, п.п.177.4.1, п.п.177.4.2 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями, внаслідок чого встановлено неналежне ведення обліку доходів і витрат, включенні до декларацій про доходи (податкова декларація про майновий стан та доходи) за 2013-2015 роки перекручених даних, що в свою чергу призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за перевіряємий період у розмірі 35164,94 грн., у т.ч. по періодах: за 2013 рік - 13956,15 грн., за 2014 рік - 8352,83 грн., за 2015 рік - 12855,96 грн.;

- п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.1, п.164.2 ст.164, п.168.1 ст.168, ст.171, п.п."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями, внаслідок чого встановлено неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік у сумі 760,35 грн.;

- пп.168.1.2 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, пп. "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями, в результаті чого відбулось неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, у розмірі 2213,14 грн.;

- п.п.1.2 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями, внаслідок чого донараховано військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами 2015 року, у розмірі 1285,60 грн.;

- пп.1.2, 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями, внаслідок чого встановлено неперерахування до бюджету військового збору із сум заробітної плати найманих працівників у сумі 92,48 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, внаслідок чого встановлено заниження суми єдиного внеску з сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, за перевіряємий період у розмірі 76088,35 грн., у т.ч. по періодах: за 2013 рік 29631,24 грн., за 2014 рік 16873,86 грн., за 2015 рік 29583,25 грн.;

- п.1, п.2, п.4 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями, внаслідок чого встановлено заниження суми єдиного внеску, нарахованого на суми винагород за договорами ЦПХ за 2013 рік у сумі 1890,74 грн.;

- п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями, внаслідок чого встановлено непроведення через РРО розрахункових операцій від реалізації товарів на загальну суму 40588,61 грн., в тому числі за лютий 2013 року на 9495,25 грн., за березень 2013 року на 8650,80 грн., за квітень 2013 року на 10962,98 грн., за травень 2013 року на 11479,58 грн.;

- ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" зі змінами та доповненнями порушенням, в наслідок чого встановлено здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями.

На підставі вказаних висновків акту перевірки від 10 червня 2015 року №965/1503-1301/НОМЕР_1 Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийняті, зокрема, наступні податкові повідомлення-рішення:

1) № НОМЕР_2 від 01 липня 2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 40203,05 грн., з яких 32162,44 грн. за податковими зобовязаннями та 8040,61 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 43, т. 1);

2) № НОМЕР_3 від 01 липня 2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати на 4070,96 грн., з яких 2973,49 грн. за податковими зобовязаннями та 1044,47 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 45, т. 1);

3) № НОМЕР_4 від 01 липня 2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у томі числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на 1726,69 грн. з яких 1285,60 грн. за податковими зобовязаннями, 321,40 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 119,69 грн. - сума пені відповідно до п.п.129.1.3 п.129.1 п.129 Податкового кодексу України (а.с. 44, т. 1);

4) № від 01 липня 2016 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 34000 грн. (а.с. 46, т. 1).

Також на підставі висновків акту перевірки та Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято:

1) вимогу від 05.09.2016 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) у сумі 69142, 56 грн. (а.с. 47, том 1);

2) рішення № НОМЕР_5 від 05.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 8395,54 грн. (а.с. 48, том 1).

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, позивачем було подано первинну скаргу до Головного управління ДФС в Одеській області (а.с. 1-14, т. 2).

За результатами розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_1, Головним управлінням ДФС в Одеській області було прийнято рішення від 16 вересня 2016 року №1101/10/15-32-10-01-08, яким:

- залишено без змін податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року № про донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 32162,44 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 8040,61 грн., № про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 92,48 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 23,12 грн., та суми пені 11,85 грн., № про донарахування грошового зобов'язання з збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства на суму 57,00 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 184,25 грн., № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 34000 грн. за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (зі змінами і доповненнями), а первинну скаргу ФОП ОСОБА_1 в цій частині без задоволення;

- частково скасовано податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року № НОМЕР_6 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 31093,36 грн. за порушення Закону N 265/95-ВР, а первину скаргу ФОП ОСОБА_1 в цій частині задоволено, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення - залишено без змін, а первинну скаргу ФОП ОСОБА_1 в цій частині - без задоволення;

- скасовано податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 298,27 грн. (20% несплачених або несвоєчасно сплачених сум з податку на доходи фізичних осіб), № НОМЕР_3 про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п па суму 2973,49 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 1044,47 грн., № НОМЕР_4 про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1285,60 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 321,40 грн. та суми пені 119,69 грн., № НОМЕР_7 про застосування штрафних санкцій у розмірі 510 грн., а первинна скарга ФОП ОСОБА_1 - в цій частині задоволена.

Також за результатами розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_1, Головним управлінням ДФС в Одеській області було зобовязано начальника Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийняти:

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку № 1204 про застосування штрафних санкцій у розмірі 298,27 грн. (20% несплачених або несвоєчасно сплачених сум з податку на доходи фізичних осіб) за формою «Ш»;

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку № 1204 про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 2213,14 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України на суму 553,29 грн. і нарахування відповідної суми пені з цього податку згідно ст.129 Податкового кодексу України за формою «Д»;

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку № 1204 про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1285,60 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України на суму 321.40 грн. за формою «Р»;

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку № 1204 про застосування штрафних санкцій у відповідності до вимог п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України на суму 510 грн. за формою «ПС».

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями Головного управління ДФС в Одеській області, позивачем було подано повторну скаргу на рішення про результати розгляду первинної скарги до ДФС України (а.с. 25-36, т. 2).

За результатами розгляду повторної скарги ФОП ОСОБА_1, ДФС України було прийнято рішення від 30 листопада 2016 року №12786/10/99-99-11-02-01-14, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року №, №, №, №, №, №, №, №, № (з урахуванням рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року №1101/Ю/15-32-10-01-08) та рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року №1101/Ю/15-32-10-01-08 про результати розгляду скарги, а скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 37-45, том 1).

Однак, позивач з вказаними рішеннями контролюючих органів в частині незадоволення її скарг не погодилася та звернулася до суду з даним адміністративним позовом про скасування прийнятих Іллічівською ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області рішень та вимоги, що зазначені вище.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, відповідно до акту перевірки, зазначено, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги п.177.10 ст.177 ПК України, а саме: не відображений дохід отриманий на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 у банківській установі за 2014 рік у сумі 24840,00 грн. Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях про майновий стан та доходи за 2014 рік встановлено заниження показників у рядку 02 розділу III та у додатку 5 до розділу ІІІ у загальній сумі 24840,00 грн., яке відбулося в наслідок не включення до суми валового доходу суми отриманої на розрахунковий рахунок підприємця від роздрібної торгівлі, що є порушенням вимог п.177.2 ст.177 ПК України.

Перевіркою достовірності відображених показників у поданій декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік встановлено заниження показників у рядку 02 розділу III та у додатку 5 до розділу ІІІ у загальній сумі 42286,77 грн., яке відбулося внаслідок не включення до суми валового доходу суми від роздрібної торгівлі проведеної через РРО в розмірі 1698,16 грн., та суми виторгу від роздрібної торгівлі алкогольною продукцією, задекларованого у розрахунках суми збору на розвиток виноградарства садівництва та хмелярства, але не проведені через РРО у розмірі 40588,61 грн., що є порушенням вимог п.177.2 ст.177 ПК України.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України, фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Суд бере до уваги доводи позивача стосовно того, що жодний з цих висновків не підтверджений копіями завірених належним чином документів, а саме: копіями виписок банку, де б були зафіксовані факти одержаної виручки на розрахунковий рахунок, і якщо такі факти мали місце, то повинні були бути досліджені та відображені в акті перевірки не тільки доходи, але і витрати, які були понесені позивачем під час отримання таких доходів. Відсутні копії завірених належним чином фіскальних чеків РРО, які б підтвердили існування виручки в розмірі 1698,16 грн. Тому висновки в акті перевірки, що така виручка була отримана позивачем і не була ним оприбуткована в доходи, є безпідставними.

Щодо твердження в акті перевірки, що позивач не включила до свого доходу суми виторгу, які відобразила у розрахунках суми збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства в сумі 40588,61 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, розрахунок суми збору на розвиток садівництва, виноградарства та хмелярства не відповідає вимогам до первинного документу, не є первинним документом, а тому не може бути використаний як підстава для включення будь-яких показників, відображених у ньому, до доходів або витрат фізичної особи-підприємця.

Також суд погоджується з доводами позивача про те, що висновки акту перевірки суперечать один одному. Так, по розміру виторгу, відображеного в рядку суми збору на розвиток садівництва та виноградарства (стор.17 акту перевірки) вказано, що за наслідками перевірки відповідно до наданих до перевірки книги обліку доходів та витрат, контрольних стрічок, даних звітів, встановлено, що у звітах за період з 06.2013 року по 12.2015 року позивачем було завищено суму виручки одержаної від реалізації алкогольних напоїв та пива на загальну суму 100299,00 грн., в результаті вказаних порушень було завищено суму збору, що підлягає сплаті до бюджету за вказаний період (крім 10.2013р.) на 1506 грн. Тобто, при співставленні доходів позивача, відображених в її книзі форми 10 та інших первинних документах, представник контролюючого органу дійшов висновку, що позивач помилково вказала в цьому розрахунку завищені суми виторгу, а далі представником контролюючого органу стверджується, що цей помилковий виторг, відображений у розрахунку за 2013 рік, не включений до доходу позивача, і саме він став однією із складових бази донарахувань їй податків та зборів, а також штрафних санкцій.

Слід зазначити, що відповідачем не надано доказів щодо заниження позивачем доходу протягом періоду, що перевірявся, у вигляді первинних документів, завірених позивачем, які б свідчили про порушення нею податкового законодавства.

Щодо завищення позивачем витрат протягом 2013-2015 років, суд зазначає наступне.

Розрахунок завищених позивачем витрат у 2013 році ґрунтується на єдиному факті, а саме: відсутності контрольних стрічок, а тому, як зазначено відповідачем, неможливо зясувати асортимент товару, який був реалізований, і це є підставою для того, щоб порахувати виторг за цей період і в повному обсязі саме на цю суму зменшити витрати, які позивач відобразила в книзі обліку доходів та витрат, зробивши висновок, що вони необґрунтовано завищені.

Відповідно до п.п.5,6 п.6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 року №481, самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо повязані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо повязані з отриманням доходу за підсумками дня.

Як зазначає позивач, всі первинні документи, які підтверджують відображені в книзі обліку витрати, були надані, факт відсутності будь-якого документу не зафіксований додатковими актами та не відображений в акті перевірки.

Підпунктом 2 п.6 Порядку № 481 визначено, що у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Враховуючи викладене, слід зазначити, що якщо дохід отримано в одному місяці, а витрати, пов'язані з його отриманням понесені у наступному, то фізична особа-підприємець за підсумком дня по факту отримання доходу/понесення витрат (на підставі первинних документів), відповідно заповнює графу 2 «Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності» та графу 6 «Сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт/послуг)».

Представник відповідача не послався на норму законодавчого акту, яка передбачає у разі відсутності контрольних стрічок РРО не визнавати витрати цього періоду. Крім того, відсутні посилання на накладні, які були не визнані в витратах, на аркуші книги обліку доходів та витрат, які б підтверджували, що саме цю суму слід не визнати як витрати у співвідношенні до доходу за цей період.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що контролюючим органом безпідставно збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 40203,05 грн. та безпідставно визначено суму грошового зобовязання позивача з військового збору в сумі 1726,69 грн. (з яких податкового зобов' язання - 1285,60 грн., штрафних санкцій - 321,40 грн., пені - 119,69 грн.).

Отже, податкові повідомлення-рішення №та № від 01 липня 2016 року підлягають скасуванню як протиправні.

При цьому суд враховує, що хоча податкове повідомлення-рішення № від 01 липня 2016 року і було скасоване рішенням ГУ ДФС в Одеській області за первинною скаргою позивача, тим же рішенням Іллічівську ОДПІ було зобов'язано прийняти, зокрема, податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку № 1204 про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1285,60 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України на суму 321.40 грн. за формою «Р».

Виходячи з приписів п.60.4 ПК України, податкове повідомлення-рішення № від 01 липня 2016 року вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового поваідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Однак жодного нового податкового повідомлення-рішення на підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року контролюючим органом прийнято не було, а рішення № не є відкликаним та породжує податкові зобов'язання для позивача, а тому воно також підлягає скасуванню в судовому порядку.

На підставі акту перевірки відповідачем зроблено висновок про заниження суми єдиного внеску з сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

На підставі висновків акту перевірку про порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 69142,56 грн.

Однак, враховуючи, що висновки відповідача про заниження позивачем чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не підтверджені матеріалами справи, що встановлено судом, вимога №Ф-від 05 вересня 2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 69142,56 грн. є безпідставною та підлягає скасуванню.

З наведених підстав скасуванню підлягає й рішення Іллічівської ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області № від 05 вересня 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 8395,54 грн., оскільки його прийнято за наслідками донарахування фіскальним органом єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 69142,56 грн.

Так, відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Отже, оскільки донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 69142,56 грн. визнано судом безпідставним та вимогу про сплату боргу (недоїмки) суд скасовує, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску є безпідставним, отже підлягає скасуванню.

На підставі висновків акту про порушення вимог п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.1, п.164.2 ст.164, п.168.1 ст.168, ст.171, п.п."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01 липня 2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати на 4070,96 грн., з яких 2973,49 грн. - за податковими зобовязаннями та 1044,47 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Перевіривши правомірність прийняття вказаного рішення, слід зазначити наступне.

Пунктом 176.2 ст.176 ПК України визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п.п.168.4.2 п.168.4 ст.168 ПК України, такий порядок застосовується всіма юридичними особами, у тому числі такими, що мають філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що розташовані на території іншої територіальної громади, ніж така юридична особа, а також відокремленими підрозділами, яким в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку.

Відповідно до акту перевірки, протягом 2013 року позивач здійснювала діяльність на двох обєктах, а саме: з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року у магазині за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Гагаріна, 9; з 19.05.2013 року по 30.09.2013 року у кафе-барі за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Чорноморська, 41.

Проте, доказів на підтвердження вказаних висновків акту перевірки, відповідачем до суду надано не було.

Крім того, безпідставність нарахування позивачу грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати у зв'язку з, начебто, використанням праці найманої особи, було встановлено у рішенні ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року за результатами розгляду первинної скарги позивача, і вказаним рішенням ГУ ДФС податкове повідомлення-рішення № від 01 липня 2016 року було скасоване.

Разом з тим, рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 16 вересня 2016 року №1101/10/15-32-10-01-08 зобовязано начальника Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийняти, зокрема, податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку № 1204 про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 2213,14 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України на суму 553,29 грн. і нарахування відповідної суми пені з цього податку згідно ст.129 Податкового кодексу України за формою «Д».

Виходячи з приписів п.60.4 ПК України, податкове повідомлення-рішення № від 01 липня 2016 року вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового поваідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Однак жодного нового податкового повідомлення-рішення на підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року контролюючим органом прийнято не було, а рішення № не є відкликаним та породжує податкові зобов'язання для позивача, а тому воно також підлягає скасуванню в судовому порядку.

На підставі висновків акту перевірку про порушення позивачем вимог ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19 грудня 1995 року "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Іллічівською ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01 липня 2016 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 34000 грн.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у період з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями.

Факт відсутності у позивача у вказаний період відповідних ліцензій позивачем у судовому засіданні не заперечувався. Проте позивач заперечувала проти того, що нею у вказаний період здійснювалася реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як зазначено в акті перевірки, загальна сума реалізації тютюнових виробів без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами згідно контрольних стрічок складає 1349,35 грн., загальна сума реалізації алкогольних напоїв без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями згідно контрольних стрічок складає 451,75 грн.

Тобто факт реалізації позивачем без ліцензії алкогольних напоїв та тютюнових виробів зроблено особою, що проводила перевірку, на підставі наданих позивачем контрольних стрічок за цей період.

Відповідно до п.7 ст.3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в електронній формі, або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами справляється щоквартально частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Згідно ч.12 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно п.3 ч.2 ст.17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Суд не бере до уваги доводи позивача стосовно того, що нею не здійснювався продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у період з 23 по 28 лютого 2015 року, оскільки надані відповідачем скріншоти з єдиної інформаційно-аналітичної системи «Податковий блок» підтверджують, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж підакцизних товарів, зокрема: цигарки «Кемел сині», «Монтекарло сині», «Вінстон», «Прілукі Сині», «ЛД Лонг», «ЛД Слімс», алкогольні напої горілка «Хлібний дар», коньяк «Десна 4*», коньяк «ОСОБА_3 4*» (а.с.184-195 т.1).

При цьому суд враховує, що згідно наведених вище приписів п.7 ст.3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в електронній формі, або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Тобто накопичення даних в ЄІАС «Податковий блок» щодо реалізованих товарів з використанням РРО здійснюється в автоматичному режимі, в установленому законом порядку, а тому у суду немає підстав підстав вважати ці дані недостовірними.

Доводи позивача про те, що нею нібито реалізовувалася сувенірна продукція, брелоки з написами, тотожними найменуванню алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суд до уваги не бере, оскільки в найменуванні товарів, що було реалізовано, чітко зазначено, що це "коньяк" чи "водка" (мовою оригіналу), або ж зазначено найменування тих чи інших цигарок. При цьому відсутність в акті перевірки переліку реалізованих без ліцензії підакцизних товарів, на думку суду, не має істотного значення, оскільки до позивача було застосовано мінімальний розмір штрафу, встановлений законом, саме розмір штрафу позивачем не оспорювався, а тому відсутність такого переліку товарів не призвела до порушень прав позивача.

Факт вчинення вказаного порушення, викладеного в п.2.7 акту перевірки, суду також підтвердила свідок ОСОБА_2, яка проводила перевірку позивача та складала за результатами перевірки акт від 10.06.2016 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що податковою інспекцією правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 34000 грн., а тому в задоволенні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.07.2016 року № НОМЕР_8 належить відмовити.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд присуджує позивачу судові витрати в розмірі 1234,86 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 року № НОМЕР_2, податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 року № НОМЕР_4, податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 року № НОМЕР_3, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2016 року № Ф-, рішення № НОМЕР_5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.09.2016 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 1234,86 грн. (одна тисяча двісті тридцять чотири гривні 86 копійок) з Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2017 року.

Суддя В.В. Андрухів