Справа № 803/929/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9461/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Федорчук І. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2017 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10 липня 2017 року № , № , рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 липня 2017 року та вимогу про сплату боргу від 10 липня 2017 року № Ф-.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що висновки контролюючого органу про завищення позивачем витрат, пов'язаних з веденням господарської діяльності є неправомірними, оскільки проведення позивачем уцінки товару було обумовлено необхідністю реалізувати товар з метою недопущення значних збитків від його псування, а його реалізація за ціною нижче вартості придбання не може свідчити про отримання певного доходу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 10 липня 2017 року № , № , рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 липня 2017 року та вимогу про сплату боргу від 10 липня 2017 року №Ф-.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Головним управлінням ДФС у Волинській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що позивачем проведено уцінку придбаного товару та його реалізацію кінцевому споживачу за цінами, значно нижчими ціни придбання, в результаті чого позивачем завищено витрати, прямо пов'язані з веденням господарської діяльності.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що в період з 29 травня 2017 року по 19 червня 2017 року посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства.

За результатами перевірки складено акт від 26 червня 2017 року № 5415/13-01/, яким встановлено, що позивачем порушено, зокрема: пункти 44.1, 44.3 статті 44, пункт 177.2, підпункт 177.4.1, пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 275206,76 грн., в тому числі: за 2015 рік в сумі 155882,66 грн. та за 2016 рік в сумі 119324,10 грн.; пункт 2 частини першої статті 7, пункти 2, 3, 9 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», в результаті чого донараховано суму єдиного внеску як самозайнятій особі за 2016 рік в сумі 71432,86 грн.; підпункт 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункт 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого занижено військовий збір за 2015-2016 роки на суму 18009,53 грн., в тому числі: за 2015 рік - 8065,86 грн., 2016 рік - 9943,67 грн.

На підставі акта перевірки від 26.06.2017 року №5415/13-01/ відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 10 липня 2017 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 344008,45 грн., в тому числі: за основним платежем - 275206,76 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 68801,69 грн.; податкове повідомлення-рішення від 10 липня 2017 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору в розмірі 22511,91 грн., в тому числі: за основним платежем - 18009,53 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 4502,38 грн.; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 липня 2017 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 7143,29 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 липня 2017 року № Ф-.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначається статтею 177 ПК України.

Відповідно до пункту 177.1 цієї статті доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 177.2 статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: 1) витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; 2) витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; 3) суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; 4) інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Як вбачається з акта перевірки, контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем у періоді, що перевірявся, завищено витрати, пов'язані з веденням господарської діяльності в сумі 1200636,00 грн., в тому числі: за 2015 рік в сумі 537724,31 грн. та за 2016 рік в сумі 662911,70 грн., що призвело до заниження чистого доходу в сумі 1200636,00 грн., в тому числі: за 2015 рік в сумі 537724,31 грн. та за 2016 рік в сумі 662911,70 грн.

Встановлено, що ОСОБА_3 проведено уцінку товарів, а саме: фруктів та овочів, придбаних та реалізованих в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року, що підтверджується опис-актом уцінки товарів, що залежалися, та надлишкових товарно-матеріальних цінностей, який підписаний ФОП ОСОБА_3, бухгалтером ОСОБА_4 та комірником ОСОБА_5 (а.с. 21-23).

Відповідно до представлених для перевірки документів уцінений товар реалізовано кінцевому споживачу, що підтверджено розрахунково-касовими документами - фіскальними чеками, за цінами нижчими ціни їх придбання.

Перевіркою встановлено, що позивачем в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року придбано товарів на суму 817655,40 грн. в контрагента «Bury Trade Sp z o.o», що підтверджено митними деклараціями, який в подальшому уцінений на суму 537724,31 грн. та реалізований на суму 279931,10 грн. До податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік до витрат віднесено суму 817655,40 грн. У зв'язку з цим ОСОБА_3 завищено витрати, прямо пов'язані з веденням господарської діяльності, за 2015 рік на суму 537724,31 грн.

Також перевіркою встановлено, що позивачем в період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року придбано товарів (фруктів, овочів) в контрагентів, в тому числі «Bury Trade Sp z o.o», на суму 1561628,45 грн., який в подальшому уцінений на суму 662911,70 грн. та відповідно реалізований на суму 898716,70 грн. До податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік до витрат віднесено суму 1561628,45 грн. У зв'язку з цим ОСОБА_3 завищено витрати, прямо пов'язані з веденням господарської діяльності, за 2016 рік на суму 662911,70 грн.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що основними видами діяльності ФОП ОСОБА_3 є, зокрема, оптова торгівля овочами і фруктами, роздрібна торгівля овочами і фруктами в спеціалізованих магазинах.

Встановлено, що позивачем в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року проведено уцінку товарів (фруктів, овочів) на загальну суму 1200636,00 грн. та продано даний товар за цінами, нижчими від ціни їх придбання.

Під час перевірки ОСОБА_3 було надано контролюючому органу первинні документи, на підставі яких було придбано та в подальшому реалізовано товар. Жодних зауважень до даних документів у контролюючого органу не було.

Проведення уцінки було спричинене об'єктивними факторами, так як товар (фрукти, овочі) є швидкопсувним, відповідно вартість вказаного товару залежить від терміну його придатності і зовнішнього вигляду. Продаж товару за ціною нижче їх придбання переслідувало господарську і ділову мету, яка полягала в зниженні прогнозованих збитків від втрати (псування) товару, неможливості його продажу тощо.

На думку суду, дані доводи позивача є обґрунтованими, оскільки продаж швидкопсувного товару був зумовлений необхідністю попередження ще більших фінансових втрат.

Разом з тим, суд також враховує, що ОСОБА_3 за результатами господарської діяльності у 2015-2016 роках отримав чистий прибуток, що спростовує доводи контролюючого органу про здійснення позивачем діяльності, що не спрямована на отримання прибутку.

Крім того, суд звертає увагу, що понесення суб'єктом господарювання збитків при здійсненні окремих господарських операцій не може бути підставою для визнання діяльності як такої, що не спрямована на отримання прибутку і не має ознак господарської діяльності у розумінні ПК України.

Витрати визначаються такими, що понесені у рамках господарської діяльності платника, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку.

Норми ПК України не містять положень, які визначають, що витрати, понесені для придбання товару, що був реалізований за ціною нижчою ціни його придбання є витратами, які не пов'язані з господарською діяльністю платника податків.

Таким чином, операції з придбання та подальшої реалізації товару безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача, відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, та спрямовані на отримання прибутку.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки від 26.06.2017 року №5415/13-01/ висновки ГУ ДФС у Волинській області щодо заниження ОСОБА_3 суми чистого доходу в сумі 1200636,00 грн., в тому числі: за 2015 рік в сумі 537724,31 грн. та за 2016 рік в сумі 662911,70 грн., не знайшли свого підтвердження в ході з'ясування обставин справі по суті, а відтак податкові повідомлення-рішення від 10 липня 2017 року № , № є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку рішенню № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 липня 2017 року в розмірі 7143,29 грн. та вимозі про сплату боргу від 10 липня 2017 року № Ф-, суд першої інстанції вірно вказав, що вказані суми донараховані відповідачем на підставі вищенаведених висновків податкового органу щодо заниження позивачем чистого доходу у 2015 та 2016 роках, які не знайшли підтвердження при розгляді справи судом.

Відтак, відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 10 липня 2017 року № , № , рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 липня 2017 року та вимоги про сплату боргу від 10 липня 2017 року № Ф-.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року в справі № 803/929/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський
Повний текст судового рішення виготовлено 09 жовтня 2017 року.