Справа № 2-а-1946/11
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1946/11
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2017 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за заявою ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання бездіяльності протиправною у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а-1946/11 від 24.11.2011 року залишено без змін постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2011 року за позовом ОСОБА_2 до УПСЗН Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії. На виконання постанови було видано ОСОБА_1 Деснянським районним судом м. Києва виконавчий лист № 2а-1946/11 від 11.06.2016 року. Виконавчий лист був пред'явлений до виконання ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві та відкрито виконавче провадження ВП № 53088372 від 26.01.2017 року. Крім того, Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надіслав державному виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУ юстиції у м. Києві Лозовій А.І. лист № 09/130.011 від 03.02.2017 року в якому повідомив, що постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2011 року ним виконано в частині перерахунку на суму 3 536,00 гривень, а в частині виплати коштів боржник виконувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2011 року по справі № 2а-1946/11 відмовляється. Крім того, начальник відділу УДВС ГТУЮ у м. Києві Подолянко І.А. повідомив заявника, що виконання виконавчого документа буде організовано відповідно до вимог чинного законодавства України. Але позивач вважає такі дії УПСЗН Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат неправомірними та просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення щодо негайного виконання постанови суду у вигляді проведення перерахунку недоплаченої суми ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі, встановленому постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2011 року, протиправними, що призвело до порушення встановленого права ОСОБА_2 своєчасно отримати недоплачену суму коштів щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік; визнати неправомірною бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо негайного виконання постанови суду у вигляді виплати ОСОБА_2 за перерахунком недоплаченої суми коштів Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної м. Києва державної адміністрації щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі, встановленому постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2011 року, що призвело до порушення встановленого законом права ОСОБА_2 своєчасно отримати донараховані кошти щорічної допомоги на оздоровлення; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення вчинити певні дії - провести обчислення суми компенсації втраченої частини недоплаченої суми коштів ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у зв'язку з порушенням строку виплати, починаючи з дня набрання законної сили постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 березня 2011 року; зобов'язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат виконати невчинену дію - виплати ОСОБА_1 недоплачену суму коштів в розмірі 3 536,00 грн. з компенсацією втраченої частини щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік ОСОБА_2 у зв'язку з порушенням строку її виплати.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника, за наявних у справі матеріалів.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів.

Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 та пояснив, що не виплата УПСЗН Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації недоплаченої суми коштів ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік не є протиправними діями, оскільки бюджетних коштів проведення фінансування для погашення заборгованості за рішеннями суду за програмами соціального захисту населення в Законі України «Про Державний бюджет на 2017 рік» Міністерству соціальної політики не передбачено, відповідні видатки на зазначені цілі не затверджувалися у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм, а тому не виплата обґрунтована поважною причиною, а саме: відсутністю відповідного фінансування забезпечення та фактичної відсутності коштів на соціальні виплати за рішенням суду.

Вислухавши пояснення представника КМЦ, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що заявнику на виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2011 року за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії був виданий виконавчий лист № 2а-1946/11 від 11.06.2016 року.

26.01.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № № 53088372 за виконавчим листом № 2а-1946/11 від 11.06.2016 року.

Крім того, відповідно до листа Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 09/130.011 від 03.02.2017 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2011 року ним виконано в частині перерахунку на суму 3 536,00 гривень, а в частині виплати коштів боржник не має можливості через відсутність бюджетного фінансування на вказані цілі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною 1 статті 18 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Однак, згідно п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Кабінетом Міністрів України з метою реалізації пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» прийнято постанову від 03.09.2014 №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» (далі - Порядок).

Відповідно до зазначеного Порядку виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішеннями суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року, подаються до органів державної виконавчої служби для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості.

Окрім того, згідно із Постановою Верховного Суду України від 02 лютого 2016 року у справі № 750/1 1723/13-а, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів із-за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 11, 12, 18, 71, 105, 162, 163, 255, 257, 267 КАС України, ст. ст. 23, 48, 87 Бюджетного кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом п"яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: