Справа № 159/2987/17
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/2987/17
Провадження № 2-а/159/201/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ковелі справу за адміністративним позовом Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій незаконними та скасування постанови від 30.06.2017 року у виконавчому провадженні, -

в с т а н о в и в :

Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулось до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій незаконними та скасування постанови від 30.06.2017 року у виконавчому провадженні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 року ВП № 53910604, яка винесена на підставі виконавчого листа по справі № 159/423/17, виданого Ковельським міськрайонним судом Волинської області, неправомірно стягнуто з позивача 122,80 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Так старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53910604 від 12.05.2017 року, щодо примусового виконання виконавчого листа № 159/423/17 від 04.05.2017, виданого Ковельським міськрайонним судом щодо зобов'язання управління, починаючи з 01.01.2017 року, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Розпорядженням № 159629 від 11.05.2017 року управлінням було проведено нарахування згідно вищевказаного рішення суду за період з 01.01.2017 р. по 31.05.2017 року, донараховано 1287,25 гри. заборгованості та, починаючи з червня 2017 року, розмір пенсії обраховано в новому розмірі і він склав - 1851,02 грн. Дані виплати включені у виплатні відомості червня 2017 року та підтверджуються довідкою про виплату пенсії по рішенню суду ОСОБА_2 від 07.08.2017 року.

Позивач вважає, що оскільки рішення суду по справі № 159/423/17 управлінням було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження - 11 травня 2017 року, без участі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, то і витрати в сумі 122,80 грн., які містяться в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, нараховані безпідставно.

Враховуючи, що оскаржувана постанова виносилася відповідачем з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1, які виявилися у винесенні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 р. ВП № 53910604, яка винесена на підставі виконавчого листа по справі № 159/423/17, виданого Ковельським міськрайонним судом Волинської області, якою постановлено стягнути з управління 122,80 грн. витрат на проведення виконавчих дій, та скасувати вказану постанову.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2017 року до участі в даній справі було залучено в якості другого відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Представник позивача - Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України - в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов підтримує повністю.

Представник відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській областів судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. В письмовому запереченні на адміністративний позов представник відповідача вказав, що позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в запереченні зазначив, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 ч. 1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 59 Закону. Твердження позивача, що рішення суду по справі №159/423/17 управлінням було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження - 11.05.2017 року, без участі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, то і витрати в сумі 122,80 грн., які містися в мотивувальній частині оскаржуваної постанови нараховані безпідставно, не заслуговують на увагу з огляду на те, що рішення суду було виконано добровільно боржником лише частково, а постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 53910604 від 30.06.2017 прийнята державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, то до неї не можуть бути застосовані законодавчі норми, які втратили чинність. Постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 ВП №53910604 винесена відповідно до вимог чинного законодавства України: Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5).

Таким чином, виходячи з наведеного, представник відповідача просив відмовити в задоволені адміністративного позову, оскільки дії були правомірними, а оскаржувана постанова відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Суд, зважаючи на викладене вище, прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, та, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено:

-12.05.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53910604 по примусовому виконанню виконавчого листа № 159/423/17, виданого 04.05.2017 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області про зобов'язання Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, починаючи з 01.01.2017 року, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку;

-24.05.2017 року Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про повне добровільне виконання вказаного вище виконавчого листа до відкриття виконавчого провадження, а саме 11.05.2017 року;

-30.06.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 53910604;

-30.06.2017 року цим же державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, якою постановлено стягнути з Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області 122,80 грн. витрат на проведення виконавчих дій, яка й стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи відповідність дій відповідачів вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз зазначеної норми Закону дає підстави прийти до висновку, що стягнення виконавчого збору прямо пов'язане з добровільним виконанням боржником судового рішення до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗУ "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України (ч. 3 ст. 42 ЗУ "Про виконавче провадження").

Аналіз цих правових норм дає підстави прийти до висновку, що стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження не є єдиним джерелом фінансування органів державної виконавчої служби.

Проводячи аналогію між вимогами ч. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" та вимогами ст. 42 цього Закону, суд вважає, що стягнення витрат виконавчого провадження з боржника також пов'язано з добровільним чи примусовим виконанням судового рішення та, у випадку добровільного виконання рішення боржником до відкриття виконавчого провадження, такі витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Згідно п. 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5), постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено закінчення виконавчого провадження в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Зважаючи на вказані норми, дійсно при закінченні виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виноситься постанова про стягнення витрат виконавчого провадження.

Однак, на глибоке переконання суду, у випадку добровільного виконання боржником судового рішення до відкриття виконавчого провадження, вини боржника в понесенні органом державної виконавчої служби витрат на виконавче провадження немає, а відтак і обов'язку відшкодувати такі витрати в нього немає.

В даному випадку судове рішення було виконано добровільно 11.05.2017 року в повному обсязі, а постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 12.05.2017 року, тобто після добровільного виконання судового рішення.

Виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом в подальшому стало підставою для закінчення виконавчого провадження, що спростовує заперечення представника відповідача щодо неповного виконання рішення боржником.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд прийшов до переконливого висновку про те, що в даному випадку відповідачі не діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що потягло за собою порушення прав позивача, а тому ці права підлягають судовому захисту.

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідним і достатнімє визнання протиправними дій Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо винесення постанови від 30.06.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 53910604, визнання протиправною та скасування цієї постанови.

Поряд з цим, відповідно до вимог ч 3 ст. 181 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5), органами державної виконавчої служби є управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

З огляду на викладене, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в даному випадку є неналежним відповідачем, а тому в задоволені вимог до цього відповідача слід відмовити.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, з відповідача - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області підлягає стягненню на користь держави 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст. 27, 42, 39 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій незаконними та скасування постанови від 30.06.2017 року у виконавчому провадженні, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо винесення постанови від 30.06.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 53910604.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 30.06.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 53910604 (про стягнення з Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України витрат виконавчого провадження в сумі 122,80 грн.), винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1.

В задоволенні позову Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, - відмовити.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 06 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_3