Справа № 808/2316/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року о 16 год. 50 хв.Справа № 808/2316/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренко М.С., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач, Фонд), в якому позивач просив суд:

визнати неправомірною бездіяльність відповідача в акцептуванні кредиторської вимоги ОСОБА_1 як кредитора другої черги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму 37354 грн. 25 коп.;

зобов'язати відповідача визнати позивача кредитором другої черги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на суму 37354 грн. 25 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, підтверджено заборгованість ПАТ «Дельта Банк» перед ОСОБА_1 щодо виплати заборгованості з заробітної плати в розмірі 37354,25 грн., яка відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відноситься до кредиторських вимог другої черги. Зазначає, що позивач неодноразово звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте йому було безпідставно відмовлено у включенні його вимог до кредиторів ПАТ «Дельта Банк» другої черги. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити, посилається на те, що відповідно до приписів чинного законодавства прийом заяв про пред'явлення кредиторських вимог до ПАТ «Дельта Банк» здійснювався уповноваженою особою Фонду, який відповідно вимог чинного законодавства України після перевірки заявлених вимог, подавав відповідний реєстр на затвердження Фонду. Зазначає, що інформації від уповноваженої особи Фонду щодо включення позивача до кредиторів другої черги ПАТ «Дельта Банк» на суму 37354,25 грн. до Фонду не надходило, у зв'язку з чим у Фонду були відсутні підстави для включення позивача до реєстрів кредиторів ПАТ «Дельта Банк». Вважає, що Фонд є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки не допускав бездіяльності, яка оскаржується позивачем в даній справі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, надавши оцінку доказам у їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 вересня 2016 року у справі №311/1504/15 задоволено апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, змінено заочне рішення Василіського районного суду Запорізької області від 12.10.2015 у справі №311/1504/15, зменшено розмір стягнутої з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 компенсації витрат на відрядження з 346,88 грн. до 104,50 грн.

Крім того, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 27.03.2017 у справі №311/962/16-ц стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2015 по 02.10.2015 у розмірі 37249,75 грн.

Таким чином, судовими рішенням у справах №311/1504/15 та №311/962/16-ц стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 37354,25 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Фонду гарантування вкладів з заявами про включення його до вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» другої черги.

Разом з тим, листами від 24.05.2016 №21-036-24597/16 та від 19.07.2017 №43-036-14923/17 позивачу було відмовлено у включенні позивача до кредиторів другої черги на суму 37354,25 грн.

Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не включення її до загального реєстру акцептованих вимог кредиторів другої черги ПАТ «Дельта Банк», звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону (тут і в подальшому - в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону закріплено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, відповідно до частини 2 цієї ж статті, вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.6 ст.26 Закону У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Частиною 7 статті 26 Закону передбачено, що Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Згідно ч.2 ст.27 Закону Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Частиною 1 статті 36 Закону визначено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» вирішено призначити уповноваженою особою Фонду та делегувати всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Згідно ч.5 ст.45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Таким чином, після призначення з 05.10.2015 року уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк», якому Фондом серед іншого делеговано повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, вимоги кредиторів повинні заявлятися такій уповноваженій особі Фонду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Згідно частини 2 статті 49 Закону Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Як зазначалось судом раніше, відповідачем функції з ліквідації АТ «Дельта Банк» серед іншого і визначені статтями 47-51 Закону, було передано уповноваженій особі Фонду - Кадирову В.В.

Згідно п.4.23 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (далі - Положення), затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 №2, протягом 90 днів з дня опублікування відомостей у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) здійснює такі заходи:

визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

відхиляє вимоги в разі, якщо вони непідтверджені фактичними даними, що є в розпорядженні Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень), та в разі потреби заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, установлених цим Положенням та актами Фонду.

Згідно пункту 4.24 розділу V Положення реєстр вимог подається до Фонду на пронумерованих, прошнурованих (прошитих) аркушах та засвідчується підписом Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) і відбитком печатки банку.

Відповідно до пункту 4.25 розділу V Положення Реєстр акцептованих вимог кредиторів підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно ч.6 ст.49 Закону Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Частиною 8 статті 49 Закону вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що включення позивача до акцептованих вимог кредиторів здійснюється уповноваженою особою Фонду, після чого такий реєстр затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки вимоги до Фонду є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки до суду не надано доказів на підтвердження того, що бездіяльність щодо включення позивача до кредиторів ПАТ «Дельта Банк» другої черги допущена саме відповідачем по справі.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко