Справа № 308/8768/15-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7722/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Ужгородська громадська рада» на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2017 року у справі № 308/8768/15-а за позовом Громадської організації «Ужгородська громадська рада» до виконавчого комітету Ужгородської міської ради та департаменту міського господарства Ужгородської міської ради про скасування рішень, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс плюс», Приватне підприємство «Ужгородський будинковий сервіс», Приватне підприємство «Євросервіс - Уж»,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Ужгородська громадська рада» звернулась до суду з двома адміністративними позовами до виконавчого комітету Ужгородської міської ради та департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, в одному з яких просила визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22 липня 2015 року № 231 «Про проведення конкурсу з надання житлово-комунальних послуг», в іншому - визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 29 липня 2015 року № 243 «Про деякі питання організації відбору субєктів господарювання з надання житлово-комунальних послуг», скасувати рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу з надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у м. Ужгороді житлового фонду на території районів №№ 3, 4, 5 від 31 липня 2015 року, оформлене протоколом конкурсної комісії.

Позовні вимоги обґрунтовувала посиланням на те, що прийнявши оскаржувані рішення виконавчий комітет вийшов за межі своїх повноважень, визначених Конституцією України та Законами України та порушив норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо порядку проведення конкурсу на набуття права на надання житлово-комунальних послуг, що свідчить про незаконність цих рішень, а відповідно й про незаконність проведеного на їх підставі конкурсу з надання житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2015 року вказані позови були обєднані в одне провадження.

В подальшому позивач зменшив позовні вимоги, відмовився від вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22 липня 2015 року № 231 «Про проведення конкурсу з надання житлово-комунальних послуг» у звязку з його скасуванням Ужгородською міською радою.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам, якими були обґрунтовані позовні вимоги та не вирішено всіх заявлених вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи 22 липня 2015 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради було прийнято рішення № 231 «Про проведення конкурсу з надання житлово комунальних послуг», яким доручено департаменту міського господарства провести 31 липня 2015 року конкурс на обслуговування фонду районів №№ 3, 4, 5 (території обслуговування КП «ЖРЕР № 1», КП «ЖРЕР № 4», КП «ЖРЕР № 5», КП «ЖРЕР № 8»).

29 липня 2015 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення № 243 «Про деякі питання організації відбору субєктів господарювання з надання житлово-комунальних послуг», яким доручено департаменту міського господарства провести 31 липня 2015 року о 14.00 год. конкурс на обслуговування житлового фонду районів №№ 3, 4, 5 (території обслуговування КП «ЖРЕР № 1», КП «ЖРЕР № 4», КП «ЖРЕР № 5», КП «ЖРЕР № 8») відповідно до умов конкурсу, опублікованих в газеті «Закарпатські оголошення» від 27 лютого 05 березня 2015 року № 8 (727), визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22 липня 2015 року № 231.

Рішенням від 31 липня 2015 року конкурсною комісією з проведення конкурсу з надання житлово комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у м. Ужгороді житлового фонду на території районів №№ 3, 4, 5 переможцями конкурсу з надання житлово комунальних послуг житлового району № 5 визнано Приватне підприємство «Ужгородський будинковий сервіс», житлового району № 4 - Товариство з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс плюс», житлового району № 3 - Приватне підприємство «Євросервіс - Уж» та зобовязано департамент міського господарства укласти з даними підприємствами договори про надання житлово комунальних послуг строком на 3 (три) роки.

Пунктом 2 рішення Ужгородської міської ради від 04 лютого 2016 року № 88 «Про зміни до рішення XXVII сесії міської ради VI скликання 19 грудня 2014 року № 1554» скасовано рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 29 липня 2015 року № 243 «Про деякі питання організації відбору субєктів господарювання з надання житлово-комунальних послуг».

Не погодившись із вказаними рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення, які були предметом спору скасовані, а відтак немає обгрунтованих підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною першою статті 17 вказаного Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV).

Статтею 1 Закону № 1875-IV встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 3 Закону № 1875-IV предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 13 Закону № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до статті 27 Закону № 1875-IV укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) згідно з установленим переліком для об'єктів державної або комунальної власності здійснюється за результатами конкурсу.

Перелік житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, визначає орган місцевого самоврядування.

Організатором конкурсу є власник чи балансоутримувач або уповноважена ним особа.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону № 1875-IV договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення конкурсу з надання житлово комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій є суб'єктом владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між замовником та виконавцем відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим з матеріалів справи видно, що між департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс плюс», Приватним підприємством «Ужгородський будинковий сервіс», Приватним підприємством «Євросервіс - Уж», які були визнані переможцями конкурсу укладено договори про надання житлово-комунальних послуг по утриманню житлового фонду і прибудинкових територій у м. Ужгороді житлового фонду районів №№ 3, 4, 5.

Отже з виникненням договірних правовідносин - спір вийшов за межі адміністративної юрисдикції, оскільки такий стосується не стільки правомірності дій відповідача при винесенні оскаржуваних рішень, скільки правомірності укладення вказаних вище договорів.

З огляду на викладене, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не призведе до поновлення порушених, на його думку, прав, оскільки оскаржувані рішення вичерпали свою дію і подальше оспорювання правомірності проведення конкурсу з надання житлово-комунальних послуг має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виник спір про право.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідно до частини першої статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України оскаржуване рішення необхідно скасувати та провадження у справі закрити, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Ужгородська громадська рада» задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2017 року у справі № 308/8768/15-а - скасувати та закрити провадження у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Ужгородська громадська рада» до виконавчого комітету Ужгородської міської ради та департаменту міського господарства Ужгородської міської ради про скасування рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Повний текст судового рішення виготовлено 09 жовтня 2017 року.