Справа № 814/1336/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/1336/17

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

03 жовтня 2017 року Справа № 814/1336/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що під час декларування митної вартості імпортованого товару, визначив його вартість відповідно до ціни договору, надавши всі підтверджуючі документи, а митний орган безпідставно здійснив коригування митної вартості товару в бік збільшення.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що надані додаткові документи не підтвердили заявлену декларантом митну вартість. Декларантом не надані витребувані митним органом висновки про якісні та вартісні характеристики товару.

За клопотанням представника позивача справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

При опрацюванні відповідачем митної декларації позивача спрацювала система управління ризиками.

Листом від 07.06.2017 р. на вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи: прайс-лист, калькуляцію та листи продавця товару. У своїх запереченнях відповідач зазначив, що надані додатково документи також містили неточності та розбіжності. Зокрема, прайс-лист від 10.04.2017 р. не містив умов поставки відповідно до правил Інкотермс, умов платежу, терміну поставки, терміну дії та валюти ціни. Крім того, прайс-лист не містив відомостей, достатніх покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару (найменування, артикул, якість, одиниці виміру, ціна тощо). Наданий розрахунок вартості містив дві різні дати, а вартість не є фіксованою, вона змінна у відповідності до змін сировини та інших умов. Страховий поліс містив посилання на специфікацію, яка не надавалася при митному оформленні. Відсутні відмітки щодо реєстрації експортної декларації. Не надано сертифікат якості.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.06.2017 р. № UA504180/2017/000004/1 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), не застосовується. У наданих документах наявні розбіжності. Основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) ґрунтується на ціні товару 3,07 доларів США/кг (МД від 10.05.2017 р. № UAUA504180/2017/001544).

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1-2 ст. 53 МК України вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними в ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз документів, поданих позивачем до митниці, дозволяє стверджувати, що остання мала в своєму розпорядженні всі дані, які надавали їй можливість перевірити числові значення складових митної вартості товарів, які були задекларовані позивачем.

Так, контрактом та додатковою угодою до нього встановлено ціну ізоляційного ламінованого листа нижчого сорту на рівні 1,5 долара США. Аналогічні відомості про вартість цього товару містяться в прайс-листі від 10.04.2017 р., комерційному рахунку-фактурі від 14.04.2017 р. № S16BD020, експортній декларації відправника.

Не відповідає дійсності зазначення у рішенні відповідачем про те, що ціна за одиницю виміру, вказана в декларації країни відправлення від 16.04.2017 р., не співпадає з ціною згідно наданого інвойсу від 14.04.2017 р., оскільки в експортній декларації від 15.04.2017 р. у розділі "Транспортувальне маркування" у рядку 1 вартість товару "Дешевший ламінований лист, вкритий епоксидом та армований склотканиною, тип 3240" зазначено на рівні 1,5 доларів США, що відповідає відомостям відносно цього ж товару, зазначеним у інвойсі (комерційному рахунку-фактурі) від 14.04.2017 р.

Факт відсутності номеру та відмітки митного органу, який здійснював її оформлення, на експортній декларації відправника від 15.04.2017 р. жодним чином не вплинув на числові значення складових митної вартості. Декларація відправника заповнюється відповідно до вимог законодавства його країни. Жодних суперечностей між відомостями про найменування товару, кількість, вагу та вартість у додатку до контракту, додатковій угоді № 1, інвойсі та митній декларації відправника немає.

Страховий поліс – це документ, що підтверджує укладення договору страхування, що видається страховиком страхувальникові (застрахованому). Страхування — це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій). Таким чином, страховий поліс є документом, що підтверджує відповідальність певної особи перед іншою у разі настання страхового випадку, але не доказом правдивості відомостей щодо назви товару.

У своїх запереченнях відповідач вказав, що заявлений у графі 31 митної декларації № UА504180/2017/001947 від 07.06.2017 р. опис товару № 1 (нижчий сорт) не підтверджений сертифікатом якості, який передбачений п. 6.1 Контракту. З цього питання позивач пояснив, що з метою підтвердження якісного складу товару № 1 "ізоляційний ламінований лист нижчого сорту" подав митному органу прайс-лист від 10.04.2017 р., листи продавця товару про розрахунок вартості та про його якісний склад. При цьому, продавець товару в розрахунку вартості товару для порівняння навів відомості щодо аналогічного товару, але звичайного сорту, а також надав окремий лист про якісний склад цього ж товару звичайного сорту. Сертифікат якості є документом, який засвідчує відповідність товару або продукції вимогам стандартів, якості, безпеки та відповідності умовам договору, але не містить відомостей щодо складових товару, у тому числі вартісних, а тому жодним чином не може вплинути на складові митної вартості.

Щодо зауваження відповідача про наявність різних дат у розрахунку вартості, то це дійсно мало місце та пояснюється позивачем технічною помилкою з боку продавця. Однак наявність різних дат у розрахунку вартості жодним чином не впливає на числові значення заявленої митної вартості товару.

Безпідставним є посилання відповідача на зазначення в розрахунку про нефіксовану вартість, яка змінюється у відповідності до змін сировини та інших умов, адже цей припис слід розуміти в тому сенсі, що продавець інформує покупця про те, що станом на певну дату вартість товару становить певну суму, але вона може бути змінена в майбутньому відповідно до певних умов.

Також відповідач зазначив, що аналогічні товари з однаковими фізичними характеристиками мають різну вартість пакування. Однак це твердження має загальний характер.

Щодо недоліків прайс-листа від 10.04.2017 р., суд звертає увагу на те, що наданий прайс-лист містить майже всі відомості, про які зазначив відповідач, за виключенням умов поставок та терміну його дії. Але ці умови були узгоджені сторонами в контракті та додатковій угоді № 1. Термін дії прайс-листа не є обов'язковим реквізитом цього документу, адже не існує жодних вимог, передбачених українськими або міжнародними нормативно-правовими актами, до його змісту.

Не відповідають дійсності і доводи щодо посилання страхового полісу на специфікацію, яка не надавалася при митному оформленні. Так, у страховому полісі від 14.04.2017 р. є посилання на інвойс № S16BD020, який був наданий митному органу в складі документів для митного оформлення товару, про що зазначено у переліку документів, наведених у картці відмови.

Несуттєвий недолік у розрахунку вартості, а також відсутність у прайс-листі умов постачання та платежу не були підставами для відмови з боку відповідача у митному оформленні ввезеного товару, а зазначені останнім лише в запереченнях на позовну заяву. Тим самим відповідач додав інші підстави для відмови в митному оформленні товарів, ніж ті, що зазначені в оскаржуваному рішенні, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів, яка визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (САГТ) ґрунтується на ціні товар 3,07 доларів США/кг МД № UA504180/2017/001544 від 10.05.2017 р. Однак, за вказаною декларацією позивач ввіз до України аналогічний товар першого та вищого сорту, вартість якою, відповідно, є більшою, що підтверджується прайс-листом виробника товару від 10.04.2017 р. У той же час 07.06.2017 р. ввезений такий же товар, але нижчого сорту, відповідно, його вартість є нижчою вартості раніше ввезеного товару.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

За обставинами справи, митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною контракту, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Оскільки переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною контракту, відповідачем не наведено, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, то суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 11 КАС України).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжні доручення про сплату судового збору в сумі 4824,89 грн., що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 09.06.2017 р. № UA504180/2017/000004/1.

4. Присудити товариству з обмеженою відповідальністю "Сонар" (ідентифікаційний код 24790030) судовий збір у сумі 4824,89 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської митниці ДФС.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська