Справа № 822/1849/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1849/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

03 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судове засідання позивач не з'явився, однак на адресу суду надіслав заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в яких просив суд розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року по справі №822/2196/16, зміненою постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано накази заступника голови комісії з реорганізації Дерпродспоживслужби ОСОБА_4 №1066-к від 03 жовтня 2016 року та №1070-к від 02 листопада 2016 року. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника управління безпечності харчових продуктів та ветеринарії Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області з 12 жовтня 2016 року. Зобов'язано Державну ветеринарну та фітосанітарну службу України виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 жовтня 2016 року по 30 січня 2017 року включно. Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді і виплати йому середнього заробітку за один місяць у розмірі 11 079 грн. 21 коп.

24 травня 2017 року Хмельницьким окружним адміністративним судом на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист, який позивач разом із заявою про прийняття до примусового виконання направив поштою до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

14 червня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №20.1/54114487/3 від 14 червня 2017 року.

Як вбачається з вказаного повідомлення, підставою для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання державний виконавець зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За пред'явленим на виконання виконавчим документом передбачено зобов'язання вчинити дії та поновлення на посаді, що відповідно до вимог Закону провадиться у різний спосіб.

Непогоджуючись з таким повідомленням та його обґрунтуванням, вважаючи дії відповідача незаконними та безпідставними позивач звернувся до суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону №1404-VIII у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

У виконавчому листі, який є предметом розгляду цієї справи зазначений один боржник - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, котрий і повинен виконати рішення суду.

Таким чином, суд не встановив невідповідності виконавчого документа вимогам ст.4 Закону, не наведені такі підстави і державним виконавцем у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №20.1/54114487/3 від 14 червня 2017 року.

Отже, державним виконавцем було порушено норми Закону №1404-VIII та безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідні дії є частиною процесу реалізації повноважень, наданих органу примусового виконання рішень. Результатом реалізації цих повноважень є прийняття рішення, яке породжує юридичні наслідки. Отже, виключно результат реалізації повноважень державного органу, а не процес реалізації її повноважень, мав би бути об'єктом судового оскарження, а тому на думку суду у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 щодо повернення виконавчого листа №822/2196/16 слід відмовити.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14 червня 2017 року за №20.1/54114487/3, прийняте головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування. Зокрема, такого висновку дотримується також й Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited проти України" від 23 січня 2014 року.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7