Справа № 824/2215/14-а
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/32002/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Маринчак Н.Є., Цвіркуна Ю.І.,

за участю: представників позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача: Пецентія І.В.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6

на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року

у справі № 824/2215/14-а

за позовом ОСОБА_6

до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 (далі - позивач, ОСОБА_6) звернулась в суд з позовом до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області (далі - відповідач, Інспекція) про скасування податкового повідомлення-рішення від 17 березня 2014 року № НОМЕР_1.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_6 подала касаційну скаргу, в якій просила їх скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу Інспекція, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання постанови від 13 листопада 2013 року слідчим з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів в Чернівецькій області відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів ОСОБА_6 за період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 25 лютого 2014 року №005/17-8219, згідно якого встановлено порушення позивачем вимог: підпункту «а» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та підпункту «а» пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України - неведення обліку доходів та витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподаткування доходу; - підпункту «а» пункту 18.1 статті 18 та підпункту «в» пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» підпункту «в» пункту 176.1 статті 176 та пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України - неподання контролюючому органу річних декларацій про майновий стан і доходи (податкових) декларацій за 2009- 2012 роки; пункту 4.1 та підпункту 4.2.8 пункту 4.2 статті 4, пункту 7.1 статті 7, підпункту 9.9.1 пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 170.11.1 пункту 170.11 статті 170 Податкового кодексу України - не включення отриманих доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу, не оподаткування таких доходів та не сплата до відповідного бюджету суми податку на доходи фізичних осіб, у встановленому законом порядку.

На підставі викладених в акті перевірки висновків відповідачем 17 березня 2014 року винесене податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 951 370,03 грн., в тому числі за основним платежем 761 096,02 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 190 274,01 грн.

За результатами оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, його скасовано в частині сплати 430,46 грн. податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та застосованої фінансової санкції у розмірі 71 180,05 грн., а також збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 6 929,50 грн. та штрафні санкції на 2 072,38 грн. Кельменецьким відділенням Хотинської ОДПІ прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 29 травня 2014 року № про донарахування позивачці грошових зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 760 665,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на загальну суму 119 093,96 грн., та від 30 травня 2014 року № про донарахування грошових зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на загальну суму 6 929,50 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на загальну суму 2 072,38 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, перевіркою, яка проведена на підставі матеріалів кримінального провадження №0000098, встановлено, що фізична особа ОСОБА_6 в період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року отримувала грошові перекази з джерел за межами України із застосуванням платіжних систем «МоnеуGram» та «WesternUnion Financial Services GmbH» в розмірі 588 913,15 Доларів США та 6 598,77 Євро, що в перерахунку гривні за валютним курсом Нацбанку України, що діяв на момент отримання таких доходів становить 4 725 908,57 грн.

Крім того, по розрахунковому рахунку НОМЕР_2, який відкритий з відома та на ім'я ОСОБА_6 в Чернівецькому регіональному відділенні ПАТ «ОТП банк» в період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2012 року надійшли кошти в розмірі 2574,16 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої та апеляційної інстанцій погодились із доводами відповідача, що отримані на рахунки в банках позивачем кошти є доходом в розумінні податкового законодавства, а тому із відповідних сум має бути сплачений податок на доходи фізичних осіб.

Разом з тим, Вищий адміністративний суд України вважає зазначені висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з частиною 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 163 Кодексу адміністративного судочинства України у мотивувальній частині судового рішення зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався. В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

В світлі висновку, викладеному у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов'язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з'ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з'ясування об'єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника податків негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, в перевіряємому періоді на рахунок позивача, який відкрито в ПАТ «ОТП банк», позивач отримував грошові перекази по платіжним системам «Money Gram» та «Western Union Financial Services GmbH» на підставі заяв на отримання коштів та заяв на виплату готівки від клієнтів ОСОБА_7 та за вказану послугу ніякої матеріальної винагороди не отримувала.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що позивачем не надано суду доказів про те, чи надавала ОСОБА_6 право розпорядження рахунком іншій особі ОСОБА_7, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що кошти, які надходили на розрахунковий рахунок, були виключно власністю позивача.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України від 22 травня 2003 року № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», який діяв до набрання чинності 01 січня 2011 року Податковим кодексом України, дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Пунктом 3.1 статті 4 вказаного Закону визначено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи.

Згідно з підпунктом 162.1.1 пункту 162 статті 162 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Приписами пункту 164.1 визначено, що базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Однак, судами попередніх інстанцій фактично не досліджено чи за отримані кошти позивач купував у власників права вимоги до відповідних гарантів; чи відправляв придбані права вимоги в подальшому у зворотному напрямку тим же відправникам переказів, фактично повертаючи їм їх кошти за мінусом відсотків від суми, які залишались на її власних мережевих реквізитах у зазначених системах у вигляді відповідних до кожної операції правах вимоги, як плата за послугу.

Для цього судам необхідно з'ясувати: характер та зміст спірних операцій з отримання на рахунок в банку позивачем коштів, дослідити усі документи, на підставі яких перераховувались кошти, а також на підставі яких отримано кошти ОСОБА_7; чи являються здійснені операції транзитними операціями переведення з безготівкової у готівкову форму грошових коштів; встановити суми отримані позивачем за здійснення відповідних операцій, що дало б можливість визначити об'єкт оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вказана перевірка позивача була призначена на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова перевірка може бути проведена в разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 86.9 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відсутність відповідного рішення суду в кримінальній справі не дає підстав органу податкової служби для прийняття податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов'язання платнику податків за результатами перевірки, призначеної в рамках кримінальної справи.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка відповідачем проведена на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за №0000098, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно позивача.

При цьому судами попередніх інстанцій не з'ясовано, на якій саме стадії знаходилась кримінальна справа № 0000098 на момент прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в тому числі шляхом направлення відповідного запиту слідчому, в провадженні якого перебуває (перебувала) вказана кримінальна справа.

Для цього судам необхідно з'ясувати: на якій саме стадії розслідування знаходиться зазначена кримінальна справа; чи було прийнято судове рішення по кримінальному провадженню №0000098 на момент прийняття податкового повідомлення-рішення.

Суди повинні були витребувати у сторін докази, які підтверджують або спростовують правомірність їхніх доводів і заперечень. Якщо сторони у справі таких доказів не надали або надані докази були недостатніми, суд, керуючись частинами 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язаний був із власної ініціативи витребувати докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі, як вказано вище, із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, Новоселицькою об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області подано клопотання про заміну по даній справі відповідача - Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області її правонаступником.

На підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів касаційної інстанції вважає за можливе допустити по даній справі заміну відповідача - Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області її правонаступником Новоселицькою об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Допустити заміну відповідача - Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області її правонаступником Новоселицькою об'єднаною державною податковою інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області.

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді О.А. Веденяпін
Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун