Справа № 814/1053/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

04 жовтня 2017 року Справа № 814/1053/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54015

доуповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, АДРЕСА_2

провизнання протиправним рішення щодо нікчемності переказу коштів, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач).

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд: визнати протиправним рішення щодо нікчемності переказу коштів (транзакція), здійсненого ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 р. на рахунок позивача; визнати протиправною бездіяльність щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати відповідача включити інформацію про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та подати до Фонду додаткову інформацію щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач за відсутності правових підстав не включив позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що призвело до порушення його прав на отримання коштів. Тому просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач надав суду заперечення, в яких відзначив, що відшкодування суми коштів, отриманих позивачем за умовами інших ніж договір банківського вкладу чи банківського рахунку договорів, не гарантується Фондом та не виплачується в межах гарантованої суми відшкодування.

За клопотанням представника позивача справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

05.02.2016 р. позивач уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір "Суперкапітал" (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-067-000186025 щодо передачі у власність 5000,00 грн. на строк не більше 367 днів до 06.02.2017 р. з виплатою 33,54 % річних.

Відповідно до п.п. 6, 7 п. 1.2 вищевказаного договору зазначена юридична особа сплачує позивачу щомісячно проценти та повертає кошти у безготівковій формі на його рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський".

20.04.2016 р. позивач уклав з ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" договір "Суперкапітал" (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-052-000224992 щодо передачі у власність 32000,00 грн. на строк не більше 187 днів до 24.10.2016 р. з виплатою 33,54 % річних.

Відповідно до п.п. 6, 7 п. 1.2 вищевказаного договору зазначена юридична особа сплачує позивачу щомісячно проценти та повертає кошти у безготівковій формі на його рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський".

Виписка по особовому рахунку позивача підтверджує, що 19.05.2016 р. від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача надійшло повернення коштів у сумі 5000,00 грн. і оплата процентів у сумі 51,64 грн. (за договором від 05.02.2016 р. № 980-067-000186025), а також від ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" на рахунок позивача надійшло повернення коштів у сумі 32000,00 грн. і оплата процентів у сумі 660,97 грн. (за договором від 20.04.2016 р. № 980-052-000224992).

На підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 р. № 14/БТ виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23.05.2016 р. № 812 про запровадження з 23.05.2016 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 р. № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 р. № 1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 р. до 12.07.2018 р. включно.

Вказані рішення визнано протиправними та скасовано постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2017 р. по справі № 826/15961/16. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2017 р. рішення суду першої інстанції скасоване, а в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, станом на дату розгляду справи, відновлені виплати гарантованої суми вкладникам, проте позивача не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду на суму 37712,61 грн.

У грудні 2016 р. позивач зверталася до ПАТ "Банк Михайлівський" з заявою про включення його до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, однак 26.01.2017 р. відповідач повідомив, що переказ коштів від ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача є нікчемним.

Відповідно до витягів з додатку № 2 до Акту № 2 від 01.06.2016 р. Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, встановлено нікчемність транзакцій з перерахування 19.05.2016 р. коштів ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунки фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський", у тому числі коштів у сумі 37712,61 грн. на рахунок позивача.

Положеннями ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452) гарантують кожному вкладнику банку відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Водночас вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 3-4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452).

Вищевказаними обставинами справи підтверджується, що кошти позивача, отримані банком на його рахунок, вважаються вкладом у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452.

Частинами 1-2 ст. 27 Закону № 4452 передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону № 4452 виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Врахувавши, що законом встановлено конкретні строки, протягом яких має бути вчинена певна дія уповноваженою особою Фонду, суд дійшов висновку, що будь-які перевірки документів, на підставі яких виникли правовідносини між банком та його клієнтом, мають бути здійснені протягом вказаного строку і після того особи мають бути включені до певного списку. Крім того, така інформація має бути повною.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 р. № 14 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Переліки на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) складаються в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та засвідчуються підписами уповноваженої особи Фонду, головного бухгалтера банку та відбитком печатки банку (за наявності), в електронному вигляді - у csv-файлах. Дані на паперових носіях та в електронному вигляді повинні бути ідентичними.

Інформація про вкладника в переліках має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства.

Переліки в електронному вигляді можуть бути передані до Фонду засобами електронної пошти Національного банку України.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

На підставі п. 2-5 розділу IІІ Положення Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді.

Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду.

Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Отже відповідач наділений повноваженнями щодо включення осіб до переліку вкладників у визначені строки та надання з цього приводу додаткової інформації для формування Загального реєстру безпосередньо Фондом. Однак таких дій щодо вкладу позивача не вчинено.

Відповідач у своїх запереченнях зазначив, що перерахування коштів з рахунків ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача є нікчемним в силу вимог ст. 216 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, перерахування коштів з рахунків ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача було здійснено 19.05.2016 р., тобто до прийняття рішення Національним банком України від 23.05.2016 р. № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" та прийняття Виконавчою дирекцією Фонду рішення № 812 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора" та рішення від 13.06.2016 р. № 991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Згідно ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі.

Згідно п. 1.30 даного Закону визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як вбачається з пояснень позивача та випискою з особового рахунку, ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зі своїх розрахункових рахунків ініціювали переказ коштів на повернення позик та процентів позивачу на підставі відповідних договорів між ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 даної статті правочин може бути віднесений до нікчемного у випадку, якщо банк вчинив за таким договором певні дії (відчужив майно, здійснив оплату, прийняв зобов'язання, переоформив договір, тощо).

ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахункові документи ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Суд також звертає увагу, що списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22.

Відповідно до п. 1.4 гл. 1 Інструкції № 22 розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

А отже, договори, які було укладено між позивачем та ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень, і строків їх подання до банку.

ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Крім того, відповідно до 5.4.3. договорів № 980-067-000186025 і № 980-052-000224992 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" і ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" відповідно, мали право на дострокове повернення коштів позивачу в будь-який момент дії договору.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо перерахунку коштів з рахунків ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача.

Враховуючи зазначене, на підставі ч. 2 ст. 27 Закону № 4452 рахунок позивача на суму 37712,61 грн. мав би бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

При цьому, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку згідно з п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами.

Обов'язок відповідача на вчинення відповідних дій прямо передбачений Законом № 4452, а відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Згідно ч. 1-2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач надав квитанції про сплату судового збору в сумі 1280,00 грн., однак відповідач по справі не має статусу розпорядника бюджетних коштів і, відповідно, бюджетних асигнувань. Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає присудженню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо нікчемності переказу коштів (транзакція), здійсненого ТОВ "Кредитно-Інвестиційний центр" і ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 р. на рахунок позивача № НОМЕР_2 на загальну суму 37712,61 грн.

3. Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо невключення інформації про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. Зобов'язати уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" включити інформацію про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на суму 37712,61 грн.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1280,00 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н.В. Лісовська