Справа № 826/13109/16
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Бужак Н.П., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до Кабінету Міністрів України, треті особи: Державне підприємство «Енергоринок», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання акту недійсним та нечинним,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі - Відповідач), треті особи: Державне підприємство «Енергоринок» (далі - Третя особі 1), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Третя особі 2) про визнання незаконним та нечинним з моменту прийняття абзацу 4 пункту 1 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 року №263, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2016 року №368.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 23 Закону України «Про електроенергетику» визначено забезпечення енергопостачання в умовах надзвичайного стану, особливого періоду та у разі надзвичайних ситуацій в об'єднаній енергетичній системі України.

На виконання вказаної норми закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07.05.2015 року №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» (далі - Постанова №263), абзацом 3 пункту 1 якої установлено, зокрема, що різниця перетоків електричної енергії враховується окремо за Донецькою та Луганською областями в точках обліку, які розташовані на контрольованій території.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2016 року №368 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2015 року №263» (далі - Постанова №368) та абзац третій пункту 1 замінено абзацами такого змісту:

«купівля та продаж електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії товариством з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Новоазовський», яке провадить діяльність на неконтрольованій території та якому встановлений до 1 травня 2015 р. «зелений» тариф і надано кредитні кошти Європейським банком реконструкції та розвитку (далі - виробник, що має гарантії, надані законодавством), за умови наявності технічної можливості постачання (передачі) виробленої електроенергії на контрольовану територію будь-якими об'єктами передачі електричної енергії на період погашення отриманого кредиту відповідно до умов договору здійснюється оптовим постачальником електроенергії у визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості точках обліку електричної енергії, які розташовані на контрольованій території;

різниця перетоків електричної енергії враховується окремо за Донецькою та Луганською областями в точках обліку, які розташовані на контрольованій території, крім електричної енергії виробника, що має гарантії, надані законодавством;

розрахунки з оптовим постачальником електричної енергії за електричну енергію публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» і товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», що постачається на неконтрольовану територію, здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання як першочергові в обсягах загальних платежів за Донецькою та Луганською областями відповідно;

суб'єкти електроенергетики та власники електричних мереж здійснюють безперешкодний доступ до об'єктів передачі електричної енергії на контрольованій території з метою виконання цієї постанови.».

Позивач вказані зміни вважає протиправними та прийнятими Відповідачем із перевищенням повноважень, у зв'язку із чим звернувся до суду з позовом.

Так, у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» визначено, що підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Положеннями статті 113 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України, зокрема, спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Згідно з частиною 1 статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Також, організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначено Законом України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 року №794-VII (далі - Закон).

Частиною 3 статті 4 Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції України та цього Закону затверджує Регламент Кабінету Міністрів України, який визначає порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності.

Відповідно до пункту 1 § 32 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року №950

(у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 листопада 2011 року №1156; далі - Регламент) проекти актів Кабінету Міністрів готуються на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів, доручень Прем'єр-міністра, а також за ініціативою членів Кабінету Міністрів, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій з дотриманням вимог цього Регламенту.

Розроблення проекту акта починається невідкладно після отримання відповідного завдання та триває виходячи з необхідності врахування у загальному часі підготовки проекту акта вимог, встановлених цим Регламентом щодо часу, достатнього для погодження проекту акта заінтересованими органами, та часу, достатнього для проведення Мін'юстом правової експертизи.

Згідно з § 33 Регламенту головним розробником проекту акта Кабінету Міністрів є орган, який вносить проект акта до Кабінету Міністрів України.

Розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації відповідно до своєї компетенції.

Проект акта Кабінету Міністрів підлягає обов'язковому погодженню усіма заінтересованими органами, а також Мінфіном та Мінекономрозвитку (за винятком проекту розпорядження з кадрових питань).

З матеріалів справи вбачається, що Міністерством енергетики та вугільної промисловості України внесено на розгляд Кабінету Міністрів України проект постанови «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 року №263».

Відповідно до Пояснювальної записки та довідки про погодження оскаржуваного проекту Змін, метою прийняття акта є встановлення механізму купівлі та продажу електричної енергії, що поставляється виключно на контрольовану територію, оптовим постачальником у виробників з альтернативних джерел енергії, що мають гарантії, надані законодавством України, відповідно до положень Закону України «Про електроенергетику», що провадять діяльність на неконтрольованій території, за умови наявності технічної можливості постачання (передачі) виробленої електроенергії на контрольовану територію будь-якими об'єктами передачі електричної енергії, що здійснюють виробництво електроенергії на неконтрольованій території та забезпечують її постачання на контрольовану територію у точках обліку визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості України.

Разом з цим, проект акта погоджено без зауважень з Міністерством оборони України, Службою безпеки України, Міністерством з питань тимчасово окупованих територій та ВПО України.

До проекту акта внесено зауваження (пропозиції): Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Міністерством фінансів України; отримано висновок Міністерства юстиції України який погодженого із зауваженнями та застереженнями.

Як вбачається з висновку Міністерства юстиції України за результатами правової експертизи до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 року №263», зауваження не стосуються оскаржуваної частини постанови.

Згідно з § 50 Регламенту до проекту акта Кабінету Міністрів України додаються, зокрема, пояснювальна записка, довідка про погодження проекту акта, протокол узгодження позицій, висновок Мін'юсту, порівняльна таблиця.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач дотримався встановленого чинним законодавством порядку прийняття оскаржуваної постанови, адже у матеріалах справи наявні всі вищезазначені документи із відповідним оформленням.

За таких обставин, Відповідач при внесенні змін до Постанови №263 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії врегульовано Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року №575/97-ВР та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 15 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору. У договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін. Цей договір погоджується з центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику в електроенергетичному комплексі, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольним комітетом України.

Правила оптового ринку електричної енергії України є невід'ємною частиною договору і визначають механізм функціонування оптового ринку електричної енергії України, порядок розподілу навантажень між генеруючими джерелами, правила формування ринкової ціни на електричну енергію.

Відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику» порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії, зокрема встановлено, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок підприємства, яке здійснює розподіл електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; поточний рахунок енергопостачальника; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії.

Положеннями статті 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії

Алгоритм оптового ринку електричної енергії - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як вже зазначалось, статтею 23 Закону України «Про електроенергетику» визначено забезпечення енергопостачання в умовах надзвичайного стану, особливого періоду та у разі надзвичайних ситуацій в об'єднаній енергетичній системі України.

Вказаною нормою делеговано повноваження особливості регулювання правових, економічних та організаційних відносин, пов'язаних з продажем електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України на тимчасово окуповану територію та на територію, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, а також відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням, купівлею, продажем і використанням електричної енергії на тимчасово окупованій території та на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження - Кабінету Міністрів України.

З копії пояснювальної записки до проекту Постанови №263 вбачається, що метою прийняття акту є саме визнання особливостей регулювання економічних та організаційних відносин на оптовому ринку електричної енергії України, що стосуються відносин пов'язаних з продажем, виробництвом, передачею, постачанням, купівлею і використанням електричної енергії на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до пункту 2 Постанови №263 електрична енергія, яка виробляється на неконтрольованій території, крім електричної енергії виробника, що має гарантії, надані законодавством, продається на цій території суб'єктам електроенергетики, які провадять діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - енергопостачальники, що провадять діяльність на неконтрольованій території), та/або споживачам електричної енергії відповідної області, та/або іншим суб'єктам господарювання, розташованим у відповідній області, згідно з умовами багатостороннього договору, що укладається між суб'єктами електроенергетики, що провадять діяльність на неконтрольованій території (далі - багатосторонній договір).

Пунктами 4-5 Постанови №263 встановлено, що порядок, механізм та принципи взаємодії суб'єктів електроенергетики, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням, купівлею та продажем електричної енергії, порядок формування цін (тарифів), компенсації технологічних втрат електричної енергії під час передачі, а також розрахунків за електричну енергію, послуги з передачі та постачання електричної енергії, інші питання регулювання відносин у сфері електроенергетики на неконтрольованій території визначаються багатостороннім договором.

Суб'єкти електроенергетики, що одночасно провадять діяльність на контрольованій та неконтрольованій території, ведуть окремий бухгалтерський облік господарської діяльності на неконтрольованій та контрольованій території.

Таким чином, регулювання економічних та організаційних відносин на оптовому ринку електричної енергії України здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тоді як ці ж відносини на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження регулюються виключно положеннями Постанови №263 Кабінету Міністрів України з відповідними змінами, прийнятої на виконання статті 23 Закону України «Про електроенергетику».

Щодо твердження апелянта про те, що зміни, внесені до Постанови №263, оскаржуваним абзацом Постанови №368, жодним чином не впливають на економічні та організаційні відносин на оптовому ринку електричної енергії України поза межами території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, не встановлюють альтернативних способів здійснення розрахунків з оптовим постачальником електричної енергії, а тому не суперечать вимогам статей 15 та 15-1 Закону України «Про електроенергію», колегія суддів зазначає таке.

Оскаржуваним абзацом 4 пункту 1 Постанови №368 від 25.05.2016 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України №263 від 07.05.2015 року» встановлено, що розрахунки з оптовим постачальником електричної енергії за електричну енергію Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», що постачається на неконтрольовану територію, здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання як першочергові в обсягах загальних платежів за Донецькою та Луганською областями відповідно.

Території, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не охоплюють Донецьку та Луганську області цілком, а відповідний перелік населених пунктів визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №1085-р «Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідач вийшов за межі повноважень, передбачених статтею 23 Закону України «Про електроенергетику» встановивши абзацом четвертим пункту 1 Постанови №368 черговість розрахунків з оптовим постачальником електричної енергії на усій території Донецької та Луганської областей, а не лише на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в подальшому Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року №985 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2015 року №263» спірний абзац пункту 1 Постанови №263 виключено.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Бужак Н.П.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 06 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Бужак Н.П.