Справа № 812/1152/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року справа №812/1152/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі № 812/1152/17 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Рубіжанський міський суд Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Рубіжанський міський суд Луганської області про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача з не вчинення дій щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди в період з 28 вересня 2015 року по 30 березня 2017 року на підставі п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди в період з 28 вересня 2015 року по 30 березня 2017 року на підставі п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 2-7).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі №812/1152/17 у задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с. 80-83).

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої посилається на те, що в силу пункту 34 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» він вважався прикріпленим до Рубіжанського міського суду Луганської області з 30 вересня 2016 року по 30 березня 2017 року та має право на виплату суддівської винагороди в період з дня закінчення попереднього прикріплення 28 вересня 2015 року до дня прийняття рішення ВККС України про його відрядження до іншого суду або до дня спливу шестимісячного строку прикріплення - 30 березня 2017 року.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення п. 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та рішення Ради суддів України № 11 від 04 лютого 2016 року, яке втратило чинність 30 вересня 2016 року - дня набрання чинності новою редакцією Закону України « Про судоустрій і статус суддів».

У зв'язку із вищевказаним апелянт просив суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 89-93).

Позивач, представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до ст. 127, ч. 1 ст. 128 Конституції України призначено строком на п'ять років на посаду судді Ровеньківського міського суду Луганської області відповідно до Указу Президента України "Про призначення суддів" від 18 жовтня 2013 року № 570/2013 (а.с. 8-10).

На підставі наказу голови Ровеньківського міського суду Луганської області від 29 жовтня 2013 року № 40-о позивача зараховано до штату Ровеньківського міського суду Луганської області з 29 жовтня 2013 року (а.с. 11).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", відповідно до якої на території Луганської та Донецької областей розпочата антитерористична операція.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України "Про визначення територіальної підсудності справ" від 02 вересня 2014 року № 27/038-14 змінено територіальну підсудність справ, підсудних розташованим у районі проведення АТО місцевим загальним судам. Рішенням Ради суддів України від 23 грудня 2014 року № 76 (далі - Рішення РСУ № 76) тимчасово прикріплено до штату судів того самого рівня і спеціалізації відповідно в Донецькій та Луганській областях, що функціонують на території, підконтрольній українській владі, суддів, які подали заяви на переведення на роботу на посадах суддів до інших судів України з судів, які тимчасово знаходяться на неконтрольованій території Донецької та Луганської областей, до прийняття рішення про їх переведення у встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 3 Рішення РСУ № 76 головами відповідних судів видаються накази про тимчасове прикріплення таких суддів на підставі заяв суддів про прикріплення та штатних розписів.

Наказом ДСА України "Про визначення кількості суддів у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим" від 15 жовтня 2014 року № 133, виданому на виконання Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО", збільшено кількісний склад місцевих загальних судів.

Рішенням ВККСУ від 09 квітня 2015 року № 16/зп-15 ОСОБА_2 прикріплено до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с. 12-19).

Згідно з наказом голови Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 лютого 2015 року № 13-ос ОСОБА_2 тимчасово прикріплено до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с. 45).

Наказом голови Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 вересня 2015 року № 105-ос у зв'язку з закінченням 27 вересня 2015 року шестимісячного строку тимчасового прикріплення ОСОБА_2 відкріплено від Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с. 42-44).

Протягом часу прикріплення позивача до Рубіжанського міського суду Луганської області, зокрема, з 09 квітня 2015 року до 28 вересня 2015 року позивачу проводилась виплата суддівської винагороди без відповідних доплат, що підтверджується довідкою про доходи від 18.08.2017 № 1384/17-13вих (а.с. 47).

З 28 вересня 2015 року позивач не отримає суддівську винагороду.

Спірним питанням у справі, є правомірність припинення нарахування та виплат суддівської винагороди позивачу за період з 28.09.2015 року по 30.03.2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що територіальне управління Державної судової адміністрації України в Луганській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законами України припинивши нарахування та виплату суддівської винагороди позивачу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 52 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та зазначеного Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Відповідно до Рішення Ради Суддів України від 04 лютого 2016 року № 11, до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII (далі - Закон № 192-VIII) судді, які обіймали посаду в судах, які припинили роботу у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, були прикріплені до судів в іншій місцевості України та отримували суддівську винагороду відповідно до рішень Ради суддів України від 25 квітня 2014 року № 18 (Рішення № 18) та від 23 грудня 2014 року № 76 (Рішення № 76). Зокрема, судді місцевих загальних судів Донецької та Луганської областей були прикріплені відповідно до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та Рубіжанського міського суду Луганської області.

За інформацією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, розміщеною на її офіційному веб-сайті, за період з дня набрання чинності Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII Комісією було прийнято рішення про прикріплення відповідних суддів до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості , зокрема, рішення від 9 квітня 2015 року № 16/зп-15 з додатком №3 щодо прикріплення позивача до Рубіжанського міського суду Донецької області.( а.с.12-19)

Порядок призначення чи обрання суддею і умови забезпечення суддів визначаються виключно Конституцією України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів", які передбачають особливості забезпечення функціонування судової влади.

Згідно з ч. 1 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07 липня 2010 року № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди - щодо фінансового забезпечення діяльності цих органів; Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

У відповідності до ч. 3 ст. 145 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, а також у цілому щодо місцевих та апеляційних судів.

Статтею 146 вказаного Закону визначено, що суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Видатки кожного місцевого та апеляційного суду всіх видів та спеціалізації визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.

Пунктом 4 Рішення № 76 зобов'язано Державну судову адміністрацію України забезпечити виплату: суддівської винагороди, обрахованої з дня останнього нарахування до дня тимчасового прикріплення, та допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу (у разі перебування у відпустці) та суддівської винагороди до моменту переведення в установленому законом порядку в судах, до яких вони тимчасово прикріплені.

Також приписами п. 5 Рішення № 76 передбачено, що Державна судова адміністрація України забезпечує асигнування для виплати суддівської винагороди суддям з урахуванням цього рішення.

Відповідно до пункту 10 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 28 березня 2015 року та діяв до 30.09.2016 року, передбачено, що у разі якщо суд припиняє роботу у зв'язку із стихійним лихом, військовими діями, проведенням антитерористичної операції або іншими надзвичайними обставинами, суддя, який обіймає посаду в такому суді, може бути, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, на строк не більше ніж на шість місяців прикріплений до іншого суду того ж рівня в іншій місцевості із збереженням за ним посадового окладу, але без відповідних доплат.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що виплата суддівської винагороди суддям, які призначені на відповідні посаді до судів, що припинили свою роботу у зв'язку з проведенням АТО, здійснюється лише в разі їх тимчасового (не більше, ніж на шість місяців) прикріплення до суду того ж рівня в іншій місцевості.

В рішенні Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11 визнано за необхідне здійснення невідкладних заходів для забезпечення гарантій незалежності суддів, які обіймають штатні посади в місцевих загальних судах Донецької та Луганської області, що припинили свою роботу, а також суддів судів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі стосовно прикріплення таких суддів до інших судів того ж рівня й спеціалізації в іншій місцевості та виплати їм суддівської винагороди. А також цим Рішенням визначено, що суддів місцевих загальних судів Луганської області, які були прикріплені до Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно до пункту 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" (Закон № 192-VIII) та строк прикріплення яких закінчився, з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення, тимчасово прикріпити до цього ж суду (пункт 3).

Суддів судів Донецької та Луганської областей, які прикріплені рішеннями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідно до пункту 10 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" (Закон N 192-VIII) строк прикріплення яких не закінчився, тимчасово прикріпити до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області та Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення (пункт 5).

Відповідно до пунктів 2 - 5 цього рішення прикріпленню підлягають судді, які:

- подали заяви про переведення до іншого суду, які не розглянуті повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Верховною Радою України);

- подали заяви про переведення до іншого суду та отримали рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- подали заяву про обрання суддею безстроково у зв'язку з закінченням строку повноважень та матеріали щодо цього питання, не розглянуті повноважними органами;

- подали заяви про звільнення за власним бажанням або у відставку й заяви не розглянуті відповідними повноважними органами (Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Вищою радою юстиції або Верховною Радою України);

- перебувають у відпустках по вагітності та пологах, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до виходу на роботу або подання заяви про переведення до іншого суду (пункт 6).

Рішенням РСУ від 08 квітня 2016 року № 29 визначено, що Рада суддів України у Рішенні від 04 лютого 2016 року № 11 визнала за необхідне здійснення заходів забезпечення гарантій незалежності суддів, які обіймають штатні посади в місцевих загальних судах Донецької та Луганської області, які припинили свою роботу, а також суддів судів Автономної республіки Крим та міста Севастополя, у тому числі стосовно прикріплення таких суддів до інших судів того ж рівня й спеціалізації в іншій місцевості та виплати їм суддівської винагороди. У зв'язку з чим було прийнято рішення про тимчасове прикріплення вказаних суддів, строк прикріплення яких закінчився, до відповідних місцевих судів з дня, наступного за днем закінчення строку такого прикріплення.

Згідно з п. 6 рішення Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11 дія цього рішення розповсюджується на виключний перелік суддів, які станом на дату набрання чинності цим рішенням не переведені на роботу до іншого суду.

Крім того, у пункті 1 зазначеного Рішенні РСУ від 08 квітня 2016 року № 29 роз'яснено, що дія Рішення Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11 розповсюджується на суддів, які визначені у п.п. 2 - 5 цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не належить до жодної з категорій суддів, які визначені у п. 6 вищезгаданого Рішення РСУ № 29, що також підтверджується поясненнями самого позивача (а.с. 67-69).

З листа Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28 серпня 2017 року № 21-4550/17 (а.с. 72) вбачається, що позивач 03 лютого 2015 року звертався до Комісії з заявою про переведення до іншого суду, однак відкликав свою заяву 12 травня 2015 року. Із заявою про рекомендування для обрання на посаду судді безстроково не звертався. Позивач зазначений факт не спростовує і в апеляційній скарзі.

Листом від 21 лютого 2017 року № 01-09/23/17 вих. Рубіжанський міський суд Луганської області повідомляв ТУ ДСА в Луганській області, що на час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" ОСОБА_2 був відкріплений від Рубіжанського міського суду Луганської області відповідно до п. 10 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у зв'язку із закінченням шестимісячного терміну тимчасового прикріплення. Документи, необхідні для тимчасового прикріплення до Рубіжанського міського суду Луганської області на підставі рішення Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 11 суддею Фоміним О.В. не надавалися (а.с. 64).

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою про тимчасове прикріплення від 22 лютого 2017 року, листом від 13 березня 2017 року № 01-11/428/17вих Рубіжанський міський суд повідомив позивача, що на час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" він не був прикріплений до Рубіжанського міського суду Луганської області. Тому положення п. 34 Розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на нього поширюватися не можуть. Тому підстав для прикріплення позивача до Рубіжанського міського суду Луганської області на даний час немає (а.с. 13).

Позивач не оскаржував указану відмову в прикріпленні.

Як вбачається з рішення Ради суддів України №11 від 04.02.2016 року та №29 від 08 квітня 2016 року( а.с.75-78),шестимісячний строк прикріплення, який дає право на збереження посадового окладу, пов'язується з моменту відновлення роботи суду, коли таке прикріплення припиняється, або ж з моментом переведення судді для роботи до іншого суду в передбаченому законом порядку.

У разі коли строк прикріплення судді до іншого суду спливає, а суд не відновив свою роботу, такий суддя втрачає статус прикріпленого, а отже й право на збереження за ним виплат в розмірі посадового окладу.

Можливість продовження виплати посадового окладу такому судді обумовлюється лише прийняттям нового рішення щодо його прикріплення до іншого суду, та виданням відповідного наказу головою суду, до якого суддя буде прикріплений.

Тобто, чинним законодавством не передбачено постійної виплати суддівської винагороди суддям, які не прикріплені до відповідних судів України та не відносяться до категорій, що визначені у пункті 6 Рішення РСУ № 11.

Оскільки позивач не звертався з заявою щодо переведення його до іншого суду, то він втратив статус прикріпленого з 29 вересня 2015 року, ому суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі норм чинного законодавства України, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року у справі № 812/1152/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова