Справа № 520/15744/16-а
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2017-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/520/287/17
УХВАЛА

16.03.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Луняченко В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Приватного підприємства «Місто-Н», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішення та технічної документації із землеустрою,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 13.12.2016 року звернулась ОСОБА_1 з позовними вимогами до Одеської міської ради, Приватного підприємства «Місто-Н», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 21.04.15 року №4128-IV» про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0271 га ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна,40 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та технічної документації із землеустрою; визнання незаконною та скасування Технічної документації, виготовлену у 2004 році Приватним підприємством «МістоН» із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель по вул. Бригадна,40 в м. Одесі, площею 271 кв.м.

У позовної заяві зазначено, що вимоги виникли у звязку із тим, що при розгляді земельного спору між ОСОБА_4 з суміжним землекористувачем ОСОБА_3, позивачки стало відомо про існування вищезазначеного рішення Одеської міської ради, яке винесено на підставі технічної документації, виготовленої ПП « Місто-Н», та яка, на думку позивача, містить недійсні данні стосовно розрахунку площі та встановлення меж земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_3

Для забезпечення всебічного та обєктивного вирішення справи та зясування можливих уточнень позовних вимог, судом було призначене попереднє судове засідання, за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Від представника Одеської міської ради у попередньому судовому засіданні було заявлене клопотання про закриття провадження по справі, у звязку із тим, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та повязаних із земельними відносинами майнових спорів Пленум Верховного Суду України у постанові від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) , звернув увагу судів про те, що виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 8790, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143146, 149, 151, 153158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України (далі ЗК), глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) судам, у порядку цивільного процесуального законодавства, підсудні справи за заявами, зокрема: про вирішення земельного спору, що відповідно до визначеної ЗК компетенції розглядався органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, з рішенням якого одна зі сторін у земельному спорі не погоджується ( абзац девятнадцятий пункту другого постанови). У пункті четвертому постанови також зазначено, що згідно зі статтею 158 ЗК цивільні суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Предметом спору в даній адміністративній справі є:

визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 21.04.2005 року №4128-VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0271 га ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, Бригадна, 40, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд»;

визнання незаконною та скасування технічної документації із землеустрою, виготовленої у 2004 році приватним підприємством «Місто-Н», щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель по вул. Бригадна, 40 у м. Одесі, площею 271 кв.м.

Статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Згідно із ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Земельні відносини, у свою чергу, поділяються на публічні та приватні. Відповідно, і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими).

Відповідно до ст. 5 ЗК України земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) учасниками цивільних відносин є держава Україна, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Статтею 172 ЦК України встановлено, що територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею.

Натомість, у позовній заяві ОСОБА_1 визначаючи, яким чином оскаржуване рішення міської ради порушує її права, стверджує, що ОСОБА_3 не було узгоджено із нею як суміжним власником земельної ділянки, що передана йому Одеською міською радою у приватну власність, меж такої земельної ділянки. В такому випадку мова йде про спір щодо усунення перешкод у користуванні власністю, що може виникнути між власниками суміжних земельних ділянок як рівноправними суб'єктами права власності і повинен бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

В даному випадку предметом спору є рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу у приватну власність земельної ділянки, який є ненормативним правовим актом, тобто актом індивідуальної дії. Це означає, що його приписи адресовані лише конкретному суб'єкту права і поширюють свій регуляторний вплив також виключно на даного суб'єкта.

За таких обставин слід дійти висновку, що стосовно оскаржуваного рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3, у позивача із Міською радою не виникає публічно-правовий спір, оскільки в цих правовідносинах оскаржуване рішення міської ради адресовано лише ОСОБА_3, і жодним чином не стосується прав, обов'язків чи інтересів позивача.

Судом також враховується правова позицію Верховного Суду України, викладена, зокрема, в постановах від 26.04.2016 року (справа № 823/1604/14), від 31.05.2016 року (справа № 2-а-227/11), від 01.06.2016 року (справа № 569/23686/1 За), зі змісту якої вбачається, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Що ж стосується вимоги позивача про визнання незаконною та скасування технічної документації із землеустрою, виготовленої у 2004 році приватним підприємством «Місто-Н» щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, судом враховується наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оскаржувана технічна документація із землеустрою розроблена на замовлення громадянина ОСОБА_3 приватним підприємством «Місто-Н», яке не є суб'єктом владних повноважень і не здійснює при її розробленні управлінських функцій.

Таким чином, зазначена технічна документація не може бути визнана незаконною та скасованою в межах адміністративної юрисдикції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 12, 69, 86, 159-163 КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративному позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Приватного підприємства «Місто-Н», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Одеської міської ради від 21.04.15 року №4128-IV» про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0271 га ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна,40 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд та технічної документації із землеустрою; визнання незаконною та скасування Технічної документації, виготовлену у 2004 році Приватним підприємством «МістоН» із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель по вул. Бригадна,40 в м.Одесі, площею 271 кв.м., у звязку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинно бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу протягом пяти днів з отримання копії ухвали, складеної в повному обсязі.

Суддя Луняченко В. О.