Справа № 447/1267/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9522/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Миколаївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 09 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Миколаївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови зарахувати стаж роботи лікарем-стоматологом Роздільського заводу «Сигнал» з 29 квітня 1988 року по 27 лютого 1995 року до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії з травня 2017 року; зобовязати відповідача зарахувати трудовий стаж роботи лікарем-стоматологом Роздільського заводу «Сигнал» з 29 квітня 1988 року по 27 лютого 1995 року до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років та призначити таку пенсію з часу звернення з заявою про призначення пенсії з травня 2017 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, однак 05 травня 2017 року йому було відмовлено так як відомості про форму власності (державну чи комунальну) та про акредитацію здоровпункту на підприємстві відсутні, підстав для зарахування періоду роботи позивачу з 03 травня 1988року по 27 лютого 1995 року на посаді лікаря-стоматолога на заводі «Сигнал» до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років і відповідно на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

ОСОБА_2 Миколаївського районного суду Львівської області від 09 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Миколаївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови зарахування ОСОБА_1 стажу роботи лікарем-стоматологом Роздільського заводу «Сигнал» з 29 квітня 1988 року по 27 лютого 1995 року до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років та призначення пенсії з травня 2017 року. Зобовязано Миколаївське обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи лікарем-стоматологом Роздільського заводу «Сигнал» з 29 квітня 1988 року по 27 лютого 1995 року до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років та призначити ОСОБА_1 пенсію з травня 2017 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідач неправомірно не включив до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років , період роботи з 03 травня 1988 року по 27 лютого 1995 року у здравпункті на заводі «Сигнал», оскільки матеріалами справи підтверджується вказаний пільговий стаж.

Не погодившись з прийнятою постановою, Миколаївське обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відомості про форму власності(державну або комунальну) та про акредитацію здоровпункту(якщо такий пункт був створений) на підприємстві відсутні, тому підстав для зарахування періоду роботи позивача з 03 травня 1988 року по 27 лютого 1995 року на посаді лікаря-стоматолога у заводі «Сигнал» до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років і, відповідно на призначення такої, не було.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач працював в період з 03 травня 1988 року по 27 лютого 1995 року на посаді лікаря стоматолога в Роздільському заводі «Сигнал», що підтверджується записами в трудовій книжці позивача(а.с.12).

Згідно записів трудової книжки загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 42 роки 3 місяці 8 днів.

05 травня 2017 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугою років, оскільки відомості про форму власності (державну чи комунальну) та про акредитацію здоровпункту(якшо такий був створений) на підприємстві «Сигнал» відсутні.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивачеві було відмовлено у зарахуванні періоду роботи з 03 травня 1988 року до 27 лютого 1995 року на посаді лікаря - стоматолога у здравпункті на заводі «Сигнал» до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Пунктом «е» ст. 55 Закону «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення за умови спеціального стажу роботи не менше 25 років за переліком, що затверджує Кабінет Міністрів. У спеціальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 цього закону зараховують періоди роботи на посадах та в закладах, які визначено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 04 листопада 1993 року № 909.

Виходячи зі змісту пункту 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, робота на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменувань посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрів дає право на пенсію за вислугу років.

В той же час, на момент звернення позивача за призначенням пенсії, був чинний наказ Міністерства охорони здоров'я України від 28 жовтня 2002 року № 385, яким був встановлений Перелік закладів охорони здоров'я, згідно з яким здоровпункти (пункти охорони здоров'я) належать до амбулаторно-поліклінічних закладів. Відповідно до цього нормативного акту пункт охорони здоров'я (здоровпункт) створюється на підприємстві та входить до складу поліклініки чи амбулаторії.

Приміткою 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

ОСОБА_2 Верховної ОСОБА_2 України від 12 вересня 1991 року № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР», встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

ОСОБА_2 міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров'я та сільського господарства», яка була чинною на час роботи позивача на посаді лікаря - стоматолога у здравпункті на заводі «Сигнал» передбачено, що до складу переліку установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років віднесено лікувально-профілактичні установи, в тому числі здравпункти.

Статтею 3 Закону України «Про Основи законодавства України про охорону здоров'я» (в редакції, чинній на час роботи позивача на посаді лікаря - стоматолога у здравпункті на заводі «Сигнал») визначено, що заклад охорони здоров'я - заклади охорони здоров'я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

А статтею 16 цього ж Закону (в редакції 1995 року часу, коли позивач завершив роботу на посаді лікаря - стоматолога у здравпункті на заводі «Сигнал» ) передбачено, що заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної та фармацевтичної практики визначаються актами законодавства України.

З метою підвищення якості надання медичної допомоги населенню України та відповідно до статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я Кабінет Міністрів України затвердив Порядок акредитації закладу охорони здоров'я, що додається у 1997 році.

У відповідності до вказаного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоровя.

Аналіз наведених норм права з урахуванням ретроспективного правового регулювання відносин в галузі пенсійного забезпечення працівників охорони здоровя та системного і логічного з'ясування змісту цих норм дає підстави вважати, що у період, коли ОСОБА_1 працював на посаді лікаря - стоматолога у здравпункті на заводі «Сигнал», а саме у період з 03 травня 1988 року до 27 лютого 1995 року, чинним законодавством не було передбачено механізму проведення державної акредитації, оскільки такий був затверджений Кабінетом Міністрів України тільки у 1997 році.

Відтак колегія суддів вважає помилковими висновки пенсійного фонду про неможливість зарахування до стажу роботи періоду з 03 травня 1988 року до 27 лютого 1995 року на посаді лікаря - стоматолога у здравпункті на заводі «Сигнал» з підстав відсутності акредитації здравпункту.

Таким чином робота в цьому закладі може бути зарахована до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Самого ж факту роботи ОСОБА_1 на посаді лікаря - стоматолога у здравпункті на заводі «Сигнал» відповідач не заперечує.

Крім того, копією трудової книжки підтверджується достатній стаж позивача на посадах який дає право на призначення пенсії за вислугу років, що, як слідує з матеріалів справи, не оспорюється відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач неправомірно не включив до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 03 травня 1988 року по 27 лютого 1995 року, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 09 серпня 2017 року у справі № 447/1267/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5