Справа № 341/1695/16-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Київ К/800/28016/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В., Єрьоміна А.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі №876/4568/17 за позовом ОСОБА_4 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов'язати відповідача виплатити компенсацію, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» з вересня 2014 року по дату поновлення виплати пенсії згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року.

Посилалася на те, що є громадянкою України, яка постійно проживає за кордоном. Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року їй було поновлено виплату пенсії після виїзду за кордон з 26 вересня 2014 року. Проте жодного разу пенсія їй не виплачувалася, що призвело до порушення строків її виплати.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустила строк звернення до адміністративного суду, а відповідач в свою чергу виконав постанову суду про поновлення виплати пенсії, а саме відкрив особовий пенсійний рахунок з 26 вересня 2014 року.

Львівський апеляційний адміністративний суд рішенням від 13 червня 2017 року постанову суду першої інстанції скасував та ухвалив нову про задоволення позову. Зобов'язано Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області виплатити ОСОБА_4 компенсацію, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» з 26 вересня 2014 року.

Ухвалюючи таке рішення, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк позовної давності не застосовується до спірних правовідносин, оскільки нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У касаційній скарзі Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції Вказує на те, що позивач не прибула в територіальне управління Пенсійного фонду України та не отримала відновлене пенсійне забезпечення, отже порушення строків виплати доходів сталося з вини пенсіонера.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач є громадянкою України, який постійно проживає за кордоном. З 26.09.2014 року їй згідно рішення Львівського апеляційного адміністративного суду була поновлена пенсія.

Представник позивача ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, до заяви долучив довіреність, проте йому було відмолено з тих підстав, що пенсіонер зобов'язаний особисто з'явитися для отримання пенсії.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

За правилами статей 1, 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Враховуючи те, що законодавством України визначений механізм отримання пенсії через законного представника на підставі довіреності, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про виникнення заборгованості з невиплати пенсії з вини відповідача. Внаслідок таких дій у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв'язку з неотриманням пенсії з вини пенсійного органу.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області відхилити, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: