Справа № 816/1199/17
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

10 жовтня 2017 рокум. ПолтаваСправа № 816/1199/17
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Селянського фермерського господарства "Каміла"
до відповідача треті особи: Державного реєстратора Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області Заєць Лариси Володимирівни 1. ОСОБА_2, 2. ОСОБА_3
про визнання протиправними дій, скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

24.07.2017 Селянське фермерське господарство "Каміла" (надалі - СФГ "Каміла", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до державного реєстратора Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області Заєць Лариси Володимирівни (надалі - державний реєстратор, відповідач), треті особи: ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2.), ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3.) про визнання протиправними дій, скасування рішення, а саме просить:

- скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 розмір частки 1/2, на нерухоме майно (нежитлове приміщення), ангар, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 208, індексний номер: 35821219 від 22.06.2017;

- скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 розмір частки 1/2, на нерухоме майно (нежитлове приміщення), ангар, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 208, індексний номер:35821914 від 22.06.2017.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що є співвласником пайового фонду майна КСП ім. Чапаєва, СТОВ "Рудківське". Також позивач вказав, що рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 у справі № 528/219/17 визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частину спільного майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, як за співвласниками пайового фонду майна КСП ім. Чапаєва, СТОВ "Рудківське". За доводами позивача, рішенням суду третім особам фактично виділено частку нерухомого майна в натурі із спільної часткової власності. Водночас рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03.07.2017 апеляційну скаргу СФГ "Каміла" задоволено та скасовано рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 у справі № 528/219/17, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Рудківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області відмовлено. Так, позивач вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично не набули права власності на нерухоме майно, тому наявні підстави для скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за третіми особами на нерухоме майно (нежитлове приміщення), ангар, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

18.08.2017 позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі /а.с. 37/.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі /а.с. 58/.

Треті особи надали до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибути у судове засідання 10.10.2017. Водночас, розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення, оскільки третіми особами не надано доказів на підтвердження неможливості прибуття у судове засідання.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас, суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. У деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Позивач в обґрунтування своєї позиції наводить обставини, які прямо стосуються питання власності на майно - ангар, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, фактично позивач зазначає про відсутність правових підстав для реєстрації права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спірне майно та зводить суть спору до з'ясування обставин належності майна на праві власності тій чи іншій особі.

Отже, вирішуючи питання про правомірність державної реєстрації на вказане нерухоме майно, суд зобов'язаний перевірити законність підстав набуття права власності на майно - ангар, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яке позивачем фактично оспорюється.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналіз вказаних фактичних обставин дає підстави вважати, що оспореним реєстраційним діям передує не вирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на майно: АДРЕСА_1.

Таким чином, у даному випадку, фактично існує спір про право, який має цивільно-правову природу та з огляду на суб'єктний склад учасників спору може бути вирішений судом в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема у постановах від 14.06.2016 у справі № 21-41а16 та від 24.01.2017 у справі № 21-1559а16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що цей адміністративний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, натомість з огляду на суб'єктний склад може бути розглянутий судом в порядку цивільного (господарського) судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд зазначає, що 09.10.2017 до суду надійшло клопотання третіх осіб про перенесення судового засідання, проте, у прохальній частині клопотання зазначено прохання призупинити розгляд справи № 816/1199/17 до розгляду справи № 528/219/17, яка розглядається в касаційній інстанції. Водночас, указане клопотання не підлягає розгляду, оскільки не відповідає процесуальним нормам Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтями 158, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом Селянського фермерського господарства "Каміла" до державного реєстратора Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області Заєць Лариси Володимирівни, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування рішення закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до загального суду із відповідним позовом в порядку, встановленому цивільним (господарським) судочинством.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з цими самими позовними вимогами не допускається.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна