Справа № 826/12225/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

09 жовтня 2017 року 13:10 справа №826/12225/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доОболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
треті особи1. Управління комунального майна району виконавчого органу Оболонської районної у місті Києві ради Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації 2. Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк"
прозняття арешту
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить зняти арешт з рахунку позивача НОМЕР_2, відкритий в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12225/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 13 жовтня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач та треті особи своїх представників до суду не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників відповідача та третіх осіб, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2008 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві №618/11 накладено арешт на кошти у розмірі 231,80 грн., що містяться на рахунку (ах) НОМЕР_3 в Печерському від. КМФ АКБ "Укрсоцбанк" м. Києва, МФО 322012 та належать СПД ФО ОСОБА_1, код НОМЕР_1.

Як стверджує позивач, 23 червня 2008 року у зв'язку із повним виконанням виконавче провадження №618/11 закінчене.

Позивач вважає, що відповідач при прийнятті постанови від 23 червня 2008 року про закінчення виконавчого провадження порушив норми законодавства та неправомірно не зняв арешт з рахунків позивача, накладений постановою від 09 червня 2008 року №618/11.

Відповідачем письмові заперечення проти адміністративного позову до суду не надано.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що 09 червня 2008 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві №618/11 при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 29 березня 2007 року №35/67 про стягнення з СПД ФО ОСОБА_1 на користь УКМ району виконавчого органу Оболонської районної у місті Києві ради коштів накладено арешт на кошти у розмірі 231,80 грн., що містяться на рахунку (ах) НОМЕР_3 в Печерському від. КМФ АКБ "Укрсоцбанк" м. Києва, МФО 322012 та належать СПД ФО ОСОБА_1, код НОМЕР_1.

Як стверджує позивач, 23 червня 2008 року у зв'язку із повним виконанням виконавче провадження №618/11 закінчене.

Постанова від 23 червня 2008 року №618/11 до суду не надана та в матеріалах справи відсутня, проте, докази зворотного відповідачем не надано, прийняття постанови від 23 червня 2008 року про закінчення виконавчого провадження №618/11 підтверджується листом відповідача від 15 червня 2016 року.

16 травня 2016 року позивач звернувся до ПАТ "Укрсоцбанк" із заявою про закриття рахунку НОМЕР_2.

Необхідно зазначити, що відповідно до листа ПАТ "Укрсоцбанк" від 20 вересня 2016 року №13-186/11847, у зв'язку із заміною банківських реквізитів реорганізованої Київської міської філії ПАТ "Укрсоцбанк", позивачу відкрито нові поточні рахунки на новому МФО 300023 Головного офісу ПАТ "Укрсоцбанк": рахунок НОМЕР_3 в Київській філії ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 322012 після зміни відповідає рахунку НОМЕР_2, в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023.

23 травня 2016 року ПАТ "Укрсоцбанк" повідомив позивача, що його рахунок НОМЕР_2 неможливо закрити у зв'язку з накладенням арешту на кошти в розмірі 231,80 грн., що містяться на даному рахунку, згідно постанови про арешт коштів боржника від 09 червня 2008 року №618/11.

08 червня 2016 року позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві із заявою, в якій на підставі статей 49 та 50 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із повним виконанням та закінченням виконавчого провадження постановою від 23 червня 2008 року, просив зняти арешт з грошових коштів в сумі 231,80 грн., що знаходяться на рахунку позивача, що відкритий у Печерському відділенні КМФ АКБ "Укрсоцбанк" рахунок НОМЕР_3, МФО 322012.

15 червня 2016 року відповідач повідомив ОСОБА_1, що у відділі на виконанні перебував наказ Господарського суду міста Києва від 29 березня 2008 року №35/67.

23 червня 2008 року згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Листом від 15 червня 2016 року відповідач відмовив позивачу у знятті арешту з його рахунку, посилаючись на те, що згідно пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Відповідно до пункту 9.10 Порядку виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчився підлягають знищенню. Чинним законодавством не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції від 14 березня 2007 року, яка діяла на момент закінчення виконавчого провадження №618/11).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно абзацу першого частини другої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Абзацами шостим та сьомим частини третьої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством; на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. згідно частин першої та другої статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно частини другої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Статтею 38 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З урахуванням вищевикладених норм законодавства, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що у постанові про закінчення виконавчого провадження №618/11 від 23 червня 2008 року відповідач мав зазначити про скасування арешту, накладеного на рахунки позивача постановою від 09 червня 2008 року №618/11.

Докази скасування арешту, накладеного на рахунки позивача постановою від 09 червня 2008 року №618/11, постановою про закінчення виконавчого провадження №618/11 від 23 червня 2008 року до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Як наслідок, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження №618/11 від 23 червня 2008 року відповідач порушив норми чинного на 23 червня 2008 року законодавства та не зняв арешт з рахунків позивача, накладений постановою від 09 червня 2008 року №618/11.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно з нормами частин четвертої та п'ятої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

На підставі вищевикладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї відмови щодо зняття арешту з майна позивача, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в той же час, позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги про зняття арешту з рахунку, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зняти арешт з коштів у розмірі 231,80 грн. з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2, відкритий в Печерському відділенні КМФ ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023, накладений постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві про арешт коштів боржника від 09 червня 2008 року №618/11.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко