Справа № 184/1009/17(2-а/184/79/17)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2017 рокусправа № 184/1009/17(2-а/184/79/17)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Дурасової Ю.В.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року по справі № 184/1009/17 (2-а/184/79/17) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради про визнання протиправними дії щодо не призначення щомісячної адресної допомоги, зобов'язання призначити, нарахувати та виплачувати щомісячну адресну допомогу,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради (далі по тексту відповідач), в якому, враховуючи уточненні позовні вимоги, просила визнати протиправними дії відповідача, які полягають у не призначенні їй щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витратна проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 25.04.2017 року; зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити їй, щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витратна проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 25.04.2017 року.

Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29.08.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказувала, що вона знаходиться на обліку як внутрішньо переміщена особа, виїхала з зони антитерористичної операції, отримавши право на державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, для покриття витрат на проживання, звернулась до відповідного органу соціального захисту. Допомогу на себе та дітей, отримувала з 21.10.2014 року по 19.03.2015 року у розмірі 2210 грн. щомісячно, з 20.03.2015 року по 19.05.2015 року у розмірі 1989 грн. щомісячно, з 20.05.2015 року по час звернення із позовом отримувала 1768 грн. Апелянт вказував, що вона дізналась про припинення їй виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Апелянт вказує, що вона і надалі повинна отримувати допомогу оскільки вона не є працездатною особою, відповідно до медичної довідки, дитина ОСОБА_2 потребує домашнього догляду. Апелянт вказувала, що вона не згодна з припиненням виплати щомісячної адресної допомоги, оскільки медичними довідками підтверджується необхідність її перебування з дитиною вдома, під втратою працездатності слід розуміти неможливість особи виконувати свої трудові обов'язки.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відповідача, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що лише 26.11.2015 року, через понад шість місяців після зупинення виплати ОСОБА_1 надала довідку про потребу дитини у домашньому догляді. Визначено, що особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, грошова допомога на наступний строк не призначається. Суд першої інстанції вказував, що враховуючи неординарність ситуації, Управління здійснило призначення допомоги та відправило особову справу до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Дніпропетровської облдержадміністрації, проте справу було повернуто без відпрацювання та зазначено, що призначення не відповідає вимогам п.7 вищезазначеної Постанови. Суд першої інстанції враховував, що за інформацією комунального дошкільного закладу № 16, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.08.2014 року відвідує дитячий дошкільний заклад систематично, повний робочий день, позивач своєчасно приводить і забирає дитину. Суд першої інстанції вказував, що всі дії управління праці та соціального захисту населення по відношенню до позивача були здійсненні у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, противоправних дій, бездіяльності, допущено не було.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 17.10.2014 року № . Відповідно до довідки, переїхала з м. Авдіївки Донецької області 01.08.2014 року та проживає у АДРЕСА_1.

Відповідно до матерів справи, ОСОБА_1 має двох дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач не заперечує, що отримувала щомісячну адресну допомогу з 21.10.2014 року по 19.03.2015 року на себе і двох дітей у сумі 2210 грн. на місяць (до моменту виповнення меншій дитині 3-х років + 2 місяці), з 20.03.2015 року по 19.05.2015 року в сумі 1989 грн. щомісяця та з 20.05.2015 року в сумі 1768 грн. щомісяця.

Встановлено, що ОСОБА_1 вернулася до Управління праці з заявою на отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг 21.10.2014 року, на себе та двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Встановлено, що 25.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради за роз'ясненнями щодо відмови у виплаті допомоги переміщеним особам з тимчасово окупованої території. Листом від 29.04.2016 року № 2880/16 Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради повідомило ОСОБА_1 про те, що її довідка, що була надана 26.11.2015 року про потребу дитини у домашньому догляді направлена на перевірку. Вказано, що після перевірки особову праву було повернуто та зазначено, що призначення не відповідає п. 7 Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

ОСОБА_1 надавала до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради медичні довідки № 388 від 23.05.2016 року та № 460 від 23.12.2016 року про потребу дитини ОСОБА_2 у домашньому догляді.

Встановлено, що Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради проведено перевірку наданих довідок. Відповідно до інформації від Комунального дошкільного навчального закладу № 16 «Центр розвитку дитини», вихованець ОСОБА_2 відвідує дошкільний заклад з 23.08.2014 року, у 2016 - 2017 роках систематично відвідує дошкільний заклад, повний робочий день, мати своєчасно приходить і забирає дитину.

Матеріалами справи встановлено, що позивач неодноразово зверталась з питанням поновлення виплати грошової допомоги до відповідача. Відповідач повідомляв про відсутність підстав для поновлення виплати допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» - Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Кабінет Міністрів України: координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 15 вищевказаного Закону, заходи щодо забезпечення прийому, проїзду, розміщення та облаштування вимушених переселенців є видатковими зобов'язаннями України та органів місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції щодо забезпечення соціальних прав і гарантій громадян України.

Згідно з пунктів 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальний розмір допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 гривень або 3400 гривень, якщо до складу сім'ї входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю. Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Згідно п. 7, п. 11, п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється. Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних. Уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі, зокрема, виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Виплата допомоги може бути припинена у зв'язку з працевлаштуванням осіб чи визнання таких осіб такими, що є працездатного віку.

Виплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання може бути припинена у зв'язку з тим, що у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку.

Встановлено, що Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради, у межах своєї повноважень, здійснено перевірку наданих медичних довідок, наданих ОСОБА_1

Передбачено, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. ОСОБА_1 не повідомляла та не довела існування обставин, які дають підстави поновити виплату допомоги.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 вищевказаного Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно інформації від Комунального дошкільного навчального закладу № 16 «Центр розвитку дитини», вихованець ОСОБА_2 відвідує дошкільний заклад з 23.08.2014 року, у 2016 - 2017 роках систематично відвідує дошкільний заклад, повний робочий день, мати своєчасно приходить і забирає дитину.

У судовому засіданні представник позивача посилався на те, що син ОСОБА_1 є хворобливою дитиною, що заважає працевлаштуватись позивачу, доказів чого не надано.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів не працевлаштування її з поважних причин, які перераховані в п. 7 Порядку. Колегія суддів вважає, що надані ОСОБА_4 медичні довідки не можуть бути підставою для відновлення їй виплати грошової допомоги згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року по справі № 184/1009/17 (2-а/184/79/17) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до статей 211- 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова