Справа № 595/312/17-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8191/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,
за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів - Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.63) просив зобов`язати Тернопільський військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони висновок щодо призначення одноразового грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975; зобов`язати Міністерство оборони розглянути питання про призначення, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України відповідно повторно розглянути питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення отриманого під час бойових дій в республіці Авганістан, і прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. В позові до Тернопільського обласного військового комісаріату відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що Протоколом №36 від 20.05.2016 комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, позивачу правомірно направлено на доопрацювання документи для можливості надати копію документ на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), який передбачений п. 11 Постанови №975 та є обов`язковим для розгляду документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 28.04.2014 (а.с.7)
23 листопада 2015 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» як інваліду внаслідок виконання обов`язків військової служби (а.с.93).
Листом від 02 грудня 2015 року № 10/2/10471 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву ОСОБА_1 направлено на розгляд Департаменту фінансів Міністерства оборони України із висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги рядовому запасу ОСОБА_1 , який 12.03.2010 вперше визнаний інвалідом третьої групи від загального захворювання та 13.03.2014 повторно визнаний інвалідом третьої групи від поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Зі змісту висновку слідує, що командування вважає, що ОСОБА_1 , який звільнений з військової служби 11.11.1987, має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. До висновку додано: заяву ОСОБА_1 на 1 арк., копії висновку МСЕК на 4 арк., копія витягу ВЛК на 1 арк., копія висновку судово-медичної експертизи на 2 арк., довідки про проходження військової служби на 1 арк., копія військового квитка на 2 арк., копія паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на 3 арк.(а.с.94).
Згідно витягу з протоколу засідання з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року № 36, затвердженого Міністром оборони України генералом армії Полтораком С.Т., розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, позивачем в тому числі, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, які передбачені п. 11 Порядку №975.

Оскільки із доданих до заяви про призначення одноразової грошової допомоги документів вбачається причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, позивач, вважаючи дії відповідачів протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.
Позивач у період з 27.04.1986 по 11.11.1987 брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, що підтверджується записами у Військовому квитку НОМЕР_2 .
Під час проходження служби ОСОБА_1 отримав множинні вогнепальні осколкові поранення (контузія) в голову, ліву руку та праву ногу (жовтень 1986) з наявністю п`яти зміцнілих шкірних рубців в місцях поранення, які було визнано такими, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, та стало підставою для встановлення позивачу III групи інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії та захворюванням, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.
Згідно із ст.1 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців, відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому.
Відповідно до п.3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з ч.1 п.6 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
Таким чином, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14), а відповідно до ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Крім того, п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №975 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, яка набрала законної сили з 24 січня 2014 року, встановлено, що допомога, яка не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
У відповідності до п. 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобовязаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобовязаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 11 Порядку № 975 встановлено перелік документів, які необхідно подати для виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.
Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Розгляд документів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби здійснюється постійно діючою комісією з розгляду питань, пов`язаних, із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, утвореною у відповідності до наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 № 168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби».
Судом встановлено, що позивачу одноразова грошова допомога не призначалася та не виплачувалася, цей факт сторонами не заперечується.
За наслідками розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги, документи позивача було розглянуто та прийнято рішення не про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а про повернення документів без реалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач, повернувши на доопрацювання документи позивачу, діяв всупереч нормам, встановленим Порядком у № 975, оскільки такі передбачають, що розгляд питання про призначення одноразової грошової допомоги має наслідком прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або відмову в задоволенні заяви про призначення одноразової грошової допомоги. Повернення документів заявнику на доопрацювання Порядком № 975 не передбачено.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, є підставою для прийняття рішення про відмову в позові.
З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними.
Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія дійшла висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є визнання бездіяльності Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як інваліду ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби протиправною та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення отриманого під час бойових дій в республіці Авганістан, та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства
Згідно п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив даний публічно-правовий спір, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому встановлені обставини у справі дають підстави суду апеляційної інстанції змінити постанову суду першої інстанції з вищевикладених мотивів.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі №595/312/17-а змінити.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової допомоги як інваліду ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням ним обов`язків військової служби.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 10.10.2017.