Справа № 826/1417/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2017 року № 826/1417/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Качура І.А., Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Державної міграційної служби України
про визнання протиправними та скасування результатів перевірки та рішення
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної міграційної служби України (надалі - Відповідач), у якому просить суд: визнати протиправним Наказ Державної міграційної служби України №81 від 11.06.2015 р. «Про визнання недійсним бланків» в частині визнання недійсним (анулювання) бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач своїми діями, а саме визнання недійсним (анулювання) бланка паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та бланку паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1, який належить громадянці України ОСОБА_1, фактично позбавлено Позивача можливості посвідчити свою особу та підтвердити громадянство України за кордоном, а також позбавлено права на в'їзд в Україну, внаслідок чого протиправно обмежено та фактично порушено гарантовані йому Конституцією України права, свободи й інтереси, оскільки чинним законодавством не визначено процедури визнання недійсними (анулювання) вже виданих громадянину паспортів.

Представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі надавши суду письмові заперечення на позовну заяву.

В обґрунтування заперечень зазначає, що спірний Наказ повністю відповідає вимогам законодавства та виданий у межах повноважень, оскільки протягом 2015 року ДМС України спільно з СБУ вживалися заходи щодо виявлення фактів незаконного документування паспортами громадянин України осіб - вихідців з країн Близького та Середнього Сходу, країн з підвищеною терористичною активністю у спрощеному порядку за територіальним походженням. Вказав, що у ДМС України відсутня інформація про прийняття Позивача до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України».

У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2012 р. Позивач у ДМС України в Автономній Республіки Крим отримав Довідку №22 про реєстрацію особи громадянином України в якій зазначалася підстава набуття ним громадянства ч. 1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» та зазначалося, що відповідно до законодавства України зазначена особа є громадянином України з 08.08.2012 р.

Позивач 11.09.12 р. у Залізничному РВ у м. Сімферополі ГУ ДМС України в АР Крим отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_5.

Крім того, 07.09.2012 р. Позивач отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 (орган, що видав зазначений документ - 0101).

У червні 2015 року Позивач, під час перетину кордону отримав від представників паспортного контролю інформацію про те, що його паспорт є недійсним - підлягає вилученню і, після надання пояснень стосовно законності отриманні паспорту, рекомендовано з'ясувати обставини визнання паспорта недійсним та таким, що підлягає вилученню.

Позивач зазначає, що наказом ДМС України №81 від 11.06.2015 р. було визнано недійсними бланки паспортів громадян України, які залишилися в органах та підрозділах ГУ ДМС України в АР Крим на момент анексії Автономної Республіки Крим Російською федерацією.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб врегульовано Законом України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18.01.2001 року та іншими нормативно-правовими документами, які регулюють спірні правовідносини.

Позивач зазначає, що згідно Витягу з актового запису про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. є громадянкою України та є матір'ю Позивача, а тому він набув громадянство України ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».

Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. (ч. 1 ст.8 Закону).

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження Позивача, в якому зазначено наступне: Ім'я матері: ОСОБА_2; громадянство матері: Палестинка.

Суд звертає увагу, що в Свідоцтві про народження Позивача чітко прописано, що його мати є громадянкою Палестини, а отже в даному випадку посилання Позивача, що він набув громадянство на підставі ч. 1 ст. ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ставиться судом під сумнів.

Крім того, Суд звертає увагу, що Позивачем не надано доказів того, що він перебував на території України з 08.08.2012 р. по 30.08.2012 р. при поданні документів про реєстрацію особи громадянином України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України встановлений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України, від 27.03.2001 р. №215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 р. №588/2006 (надалі - Порядок №215/2001).

Згідно п. 88 Порядку, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України; інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

У відповідності до пункту 92 Порядку №215/2001 до повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону.

Пунктом 96 Порядку визначено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Згідно п. 97 Положення, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Як пояснив Відповідач, у зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст та селищ Донецької і Луганської областей, враховуючи положення ст. 7 Закону України «Про основи національної безпеки України», а також те, що на момент анексії Російською Федерацією АРК в територіальних органах та підрозділах та підрозділах ГУ ДМС України в АР Крим залишились бланки паспортів громадянина України, печатки та штампи, з метою недопущення їх незаконного використання, керівництвом ДМС України прийнято рішення про визнання таких бланків паспортів недійсними.

Зокрема, Судом встановлено, що Наказом Державної міграційної служби України від 11.06.2015 р. №81 визнано недійними (анульованими) бланки паспортів громадянина України, в тому числі, паспортів громадянина України для виїзду закордон, в тому числі, НОМЕР_1 - паспорт Позивача.

Положеннями п. 1 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одними із документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення якого передбачається цим Законом із застосуванням Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до положень п. 10 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон для осіб, які досягли 16 років, подається паспорт громадянина України.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що підставою для отримання закордонного паспорту є наявність паспорту громадянина України.

В матеріалах справи міститься паспорт громадянина України ОСОБА_1 виданий 11 вересня 2012 р. у Залізничному РВ у м. Сімферополі ГУ ДМС України в АР Крим серії НОМЕР_5.

Також, в матеріалах справи міститься паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 виданий ОСОБА_1 07 вересня 2012 р. (орган, що видав зазначений документ - 0101).

Суд звертає увагу, що Позивач не міг отримати раніше паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 (07 вересня 2012 р.) чим паспорт громадянина України (11 вересня 2012 р. серії НОМЕР_5), оскільки законодавством чітко передбачено, що закордонний паспорт видається при наявності паспорта громадянина України.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон, оформлений на ім'я ОСОБА_1, виданий останньому з порушенням діючого законодавства, як було правомірно встановлено Наказ Державної міграційної служби України №81 від 11.06.2015 р. «Про визнання недійсним бланків» в частині визнання недійсним (анулювання) бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді І.А. Качур

В.І. Келеберда