Справа № 761/2925/17
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/2925/17
Провадження № 6-а/761/19/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 в порядку ч.9 ст. 267 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 04 квітня 2017 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
05.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ч.9 ст. 267 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 04.04.2017 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, у якій просить суд: визнати протиправними дії ГУПФУ в м.Києві щодо застосування обмеження розміру пенсії на підставі п.2 ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року при виконанні постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2017 року щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , пов`язаних з неврахуванням всіх складових, з яких здійснюється призначення і нарахування пенсії; зобов`язати ГУПФУ в м.Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до резолютивної частини постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2017 року в справі № 761/2925/17, починаючи з 08.12.2015 року, виходячи з 77% грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, а також щомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, що передували звільненню з військової служби з включенням, крім тих, що вже були зараховані в грошовому атестаті, що в загальній сумі складала 16541,53 грн., також виплат матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно довідки Апеляційного суду міста Києва від 08.12.2016 року № 121/0403/16, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ГУПФУ в м.Києві безпідставно під час проведення перерахунку розміру його пенсії, на виконання постанови суду від 04.04.2017 року обмежило його пенсію максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, посилаючись при цьому на пункт 2 ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону. Враховуючи вказану обставину, позивач вважає, що діями ГУПФУ в м.Києві порушуються його права, а тому звернувся до суду з даною заявою з метою захисту свого порушеного права.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неприбуття суду повідомлено не було, а тому відповідно до ч.9 ст. 267 КАС України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 3 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що 04.04.2017 року Шевченківським районним судом м.Києва прийнято постанову в справі № 761/2925/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, якою вказаний позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії ГУПФУ в м.Києві щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано ГУПФУ в м.Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 08.12.2015 року, виходячи з 77 % грошового забезпечення, з якого сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з врахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, а також щомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, що передували звільненню з військової служби, включивши, крім тих, що вже були зараховані в грошовому атестаті, також виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, згідно довідки Апеляційного суду міста Києва від 08.12.2016 року № 121/0403/16. Вказана постанова суду набрала законної сили 16.05.2017 року.

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виходячи з положень ст. 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.9 ст. 267 КАС України визначено спеціальний спосіб судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відповідно до ч.10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Отже, законодавством регламентовано обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та право особи-позивача, в інтересах якої було ухвалено відповідне судове рішення, звернутись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 267 КАС України, якщо вона вважає, що в ході його виконання відповідачем були вчинені протиправні дії (рішення чи бездіяльність).

Системний аналіз наведених правових норм також дозволяє стверджувати, що при виконанні судового рішення перерахунок пенсії має проводитися виключно у визначених ним межах.

Разом з тим, судом встановлено, що на виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2017 року ГУПФУ в м.Києві здійснило перерахунок пенсії позивача, проте після проведеного перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 залишився незмінним, оскільки ГУПФУ в м Києві обмежено його пенсію максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року.

Підставою звернення заявника до адміністративного суду в порядку ч.9 ст. 267 КАС України стало невиконання ГУПФУ в м Києві судового рішення, що порушує право позивача на соціальний захист гарантоване Конституцією України.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Право на пенсію у громадянина виникає не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Згідно з пунктом 1 ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Дана норма закону чітко формулює підстави щодо неможливості проведення перерахунку пенсії до певного часу, а саме:

перерахунок пов`язаний з індексацією;

застосуванням положень частини другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

В той же час, цей закон не передбачає заборону для перерахунку пенсії, пов`язану з усуненням порушень прав пенсіонера, допущених відповідачем при первинному обчисленні розміру пенсії без врахування виплат, що повинні бути включені на час її призначення.

З огляду на це, суд вважає, що дії ГУПФУ в м.Києві щодо перерахування пенсії позивача при виконанні постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2017 року із обмеженням його пенсії максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, є протиправними, що вказує на наявність правових підстав для задоволення заяви позивача.

Виходячи з наведеного та враховуючи той факт, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснювався на виконання постанови суду, якою відновлено порушене право пенсіонера на пенсію в більшому розмірі ніж призначена, тому на виконання постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 04.04.2017 року, що набрала законної сили 16.05.2017 року ГУПФУ в м.Києві повинно здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача, починаючи з 08.12.2015 року, виходячи з 77 % грошового забезпечення, з врахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, а також щомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, що передували звільненню з військової служби, включивши, крім тих, що вже були зараховані в грошовому атестаті, та в загальній сумі складали 16541,53 грн., також виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно довідки Апеляційного суду міста Києва від 08.12.2016 року № 121/0403/16, без обмеження пенсії максимальним розміром встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року, оскільки дія цього Закону в частині обмеження розміру пенсії на спірні правовідносини не поширюється.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Отже, для забезпечення цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України».

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Стабільність судової практики безпосередньо пов`язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.

Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов`язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що невиконання остаточного рішення суду, що набрало законної сили, порушує гарантії, надані особі статтею 6 Конвенції.

Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві як суб`єкта владних повноважень подати в місячний строк з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п.4 ч.1 КАС України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».

Таким чином, суд вважає, що заявлена вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ГУПФУ в м.Києві подати звіт про виконання судового рішення підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку ч.9 ст. 267 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 04.04.2017 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в м.Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, є цілком обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що рішення суд ухвалив на користь позивача, за рахунок Державного бюджету України на підставі ч.1 ст. 94 КАС України підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 в порядку ч.9 ст. 267 КАС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в порядку виконання постанови суду від 04 квітня 2017 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Київський міський військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо застосування обмеження розміру пенсії на підставі пункту 2 ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року при виконанні постанови Шевченківського районного суду місті Києва від 04 квітня 2017 року в справі № 761/2925/17 щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , пов`язаних з неврахуванням всіх складових, з яких здійснюється призначення та нарахування пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , у відповідності до резолютивної частини постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року в справі № 761/2925/17, починаючи з 08 грудня 2015 року, виходячи з 77% грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, процентної надбавки за вислугу років, а також щомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, що передували звільненню з військової служби з включенням, крім тих, що вже були зараховані в грошовому атестаті, що в загальній сумі складала 16541,53 грн., також виплат матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, згідно довідки Апеляційного суду міста Києва від 08.12.2016 року № 121/0403/16, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві протягом одного місяця з моменту набрання даною постановою законної сили подати суду звіт про виконання судового рішення.

Стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови в письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо постанову суду не скасовано.

Суддя: