Справа № 751/6430/17
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/6430/17
Провадження №2-а/751/349/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Горбенко Н.О.,

при секретарі Ващиліній Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернігова адміністративний позов Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання постанови про відкриття виконавчого провадження протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2017 року №54705762 протиправною. Зазначив, що даною постановою відкрито ВП №54705762 за виконавчим листом №751/2717/17 від 04.09.2017. Відповідно до Постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі №751/2117/17 зобовязано Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1, у розмірі 88% від заробітної плати, відповідно до вимог ст. 37 Закону України „Про державну службу», у редакції чинній на час призначення пенсії, із включенням до складу заробітної плати відповідно до довідки №к-141 від 24.03.2017 року, виданої Новозаводською районною у м. Чернігові радою, починаючи з 01 квітня 2017 року з урахуванням проведених виплат. Зазначив, що вказану постанови ним було отримано 19.09.2017 року. Не погоджується з вказаною постановою та вважає, що державний виконавець безпідставно стягнув виконавчий збір в розмірі 12800 грн. Зазначає, що вказане судове рішення управлінням пенсійного фонду було виконане добровільно, 05 вересня 2017 року Чернігівським обєднаним управлінням було повідомлено ОСОБА_1 листом №24193/06 про виконання суддового рішення. Вважає вказану постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та просить її скасувати.

В судове засідання сторони не зявились, про дату, місце та час слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та прохання задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від відповідача на адресу суду надіслані заперечення на адміністративний позов.

Суд, дослідивши подані суду докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

За змістом ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, забезпечення права на оскарження дій чи бездіяльності державних виконавців.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї за відомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Пунктом 9 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення передбачений у ст. 63 Закону України № 1404-VIII.

Так, згідно ч.1 ст.63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, факт виконання постанови Новозаводського районного суду м. Чернігів у справі №751/2717/17 підтверджується копією розпорядження №181331 від 30.08.2017 року та копією протоколу від 31.08.2017 року, що містить відомості про період перерахунку та суму відповідної доплати.

Вказані обставини свідчать, що постанова суду була виконана до відкриття виконавчого провадження, а тому у відповідача не було підстав зазначати в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача виконавчого збору.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до п.1 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Пенсійні виплати, перераховані та виплачені за судовим рішенням позивачу є періодичними платежами в розумінні Закону України «Про виконавче провадження». Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України № 8 від 19 грудня 2011 року. Так, згідно п.12 цієї постанови, «пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована в разі досягнення нею передбаченого Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни крім пенсійних виплат із системи пенсійного забезпечення мають право отримувати доплати, надбавки та підвищення до зазначених виплат, додаткову пенсію в порядку та за рахунок коштів, визначених законодавством. Таким чином, пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі».

З вище викладеного, суд приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору з Управління є незаконним та суперечить ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» вказано, що виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконано примусово.

У зв'язку з чим, суд, звертає увагу на те, що у виконавчому провадженні ВП № 54705762 відсутній факт примусового стягнення суми боргу з боржника; під час розгляду справи відповідачем не надано доказів вжиття заходів примусового виконання рішення та вчинення відповідних виконавчих дій.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що фактично постанова суду була виконана до відкриття виконавчого провадження від 14 вересня 2017 року ВП № 54705762, а тому у відповідача не було підстав зазначати в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача виконавчого збору.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача закінчити ВП № 54705762 від 14.09.2017 на підставі п. 9 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Оскільки саме до виключної компетенції Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області належить повноваження щодо вирішення питання про закінчення виконавчих проваджень, тому суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача закінчити ВП № 54705762 від 14.09.2017 на підставі п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 51, 69, 70, 71, 99, 158-160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання постанови про відкриття виконавчого провадження протиправною задовольнити частково.

Скасувати пункт 3 постанови про відкриття виконавчих проваджень за № 54705762 від 14.09.2017 щодо стягнення з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України виконавчого збору в сумі 12800 грн. на підставі пункту 9 частини п'ять статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.О. Горбенко