Справа № 569/2950/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальов І.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"03" жовтня 2017 р. Справа № 569/2950/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

позивача, представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "07" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа: - військова прокуратура рівненського гарнізону третя особа військова прокуратура рівненського гарнізону про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа військова прокуратура Рівненського гарнізону Західного регіону України, в якому просив визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у виплаті пенсії у розмірі 17334,81 грн., визначеному після проведення ГУ ПФ України в Рівненській області її перерахунку в серпні 2016 року та зобов'язати провести виплати пенсії у розмірі 17 334, 81 грн. починаючи з 20.12.2016р..

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.06.2017р. адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа військова прокуратура Рівненського гарнізону Західного регіону України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії посадових осіб Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у виплаті пенсії у розмірі 17334,81 грн., визначеному після проведення ГУПФ України в Рівненській області її перерахунку в серпні 2016 року. Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Рівненській області проводити виплату ОСОБА_3 пенсії у розмірі 17334,81 грн. починаючи з 01.01.2017 р..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом війни ІІІ групи, з 2006 року перебуває на пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 р.

В серпні 2016 року позивач звернувся з письмовою заявою до Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області з проханням провести перерахунок виплачуваної йому пенсії і проводити її виплати на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №259 від 15.06.2016 р., виданої Військовою прокуратурою західного регіону України щодо зміни розміру пенсійного забезпечення для ОСОБА_3, відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 30.09.2015 р. №763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505».

За результатами звернення позивача та на підставі довідки №259 від 15.06.2016 р. виданої військовою прокуратурою Західного регіону України, Головним управлінням пенсійного фонду України в Рівненській області було здійснено перерахунок розміру виплачуваної позивачу пенсії, який склав 17334,81 грн. Однак одночасно позивачу було відмовлено у виплаті пенсії у розмірі, визначеному після проведення ГУ ПФ України в Рівненській області її перерахунку на підставі ч.5 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відповідно до якої тимчасово, у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною. Індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

28.12.2016 р. позивач повторно звернувся до відповідача з питанням виплати йому пенсії у передбаченому за результатами перерахунку розмірі, враховуючи зміни, які відбулися в законодавстві України, а саме у зв'язку з винесенням 20.12.2016 р. Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 у справі №1-38/2016 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб», відповідно до якого було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії. Встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн. Поряд з тим, відповідно до пункту 2 резолютивної частини зазначеного вище рішення, положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення, тобто з 20.12.2016р..

Крім того, рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Однак, відповідач своїм листом від 24.01.2017 р. відмовив проводити виплати пенсії позивачу у передбаченому за результатами перерахунку розмірі, посилаючись на ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668 та на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 р. №1774-УІІІ.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов, виходив з того, що дії посадових осіб ГУПФ України в Рівненській області є протиправними та обмежують конституційні права позивача, оскільки військовослужбовець, якому пенсію було призначено відповідно до Закону №2262-ХІІ використовуючи своє конституційне право на працю, гарантоване ст.43 Конституції України не може бути при цьому позбавлений права на соціальний захист, як військовослужбовця, включаючи право на отримання пенсії. У тому числі коли таке обмеження носить тимчасовий характер.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст.19 Конституції України).

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 13.11.2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 гривень.

Разом з тим, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України видокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 "У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" частину 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З 01.01.2017 року по 31.12.2017 року набули чинності нові норми частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремими категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність: тимчасово, у період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн..

Окрім того, відповідно до п.2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016 року. В той час, як пенсія позивачу була призначені в серпні 2015 року.

Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 відповідач зобов'язаний здійснити виплату пенсії без обмеження максимального розміру пенсії.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, що цей Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Не зважаючи на те, що суд першої інстанції мотивуючи судове рішення в своїх доводах не звернув уваги на дані обставини, колегія суддів наводячи інше обґрунтування погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дії посадових осіб Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у виплаті пенсії у розмірі 17334,81 грн., визначеному після проведення ГУПФ України в Рівненській області її перерахунку в серпні 2016 року та зобов'язання Головне управління пенсійного фонду України в Рівненській області проводити виплату ОСОБА_3 пенсії у зазначеному розмірі, починаючи з 01.01.2017 р..

Згідно зі ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, так як доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "07" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" жовтня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33013

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вул. Короленка, 7,м. Рівне,33028

4-третій особі: військова прокуратура рівненського гарнізону - вул. Соборна,227 Д,Рівне,33027

5 - представнику позивача ОСОБА_4, АДРЕСА_2