Справа № 653/845/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 653/845/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Шарко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 14 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2017 р. ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльність щодо проведення перерахунку, індексації та поновлення виплати їм пенсії за віком з 01 серпня 2015р.; зобов'язання Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області витребувати у 10 денний строк їх архівні пенсійні справи із управління Пенсійного фонду РФ у м.Саки Республіки Крим; поставити їх на облік та провести перерахунок, індексацію та виплату пенсії, з урахуванням надбавок та доплат до пенсій, по матеріалам електронних пенсійних справ, у відповідності до норм діючого законодавства на момент виплати пенсій, як непрацюючим пенсіонерам, з виплатою ОСОБА_2 надбавки, як дитині війни, починаючи з 01 серпня 2015р.; виплатити компенсацію у зв'язку з затримкою виплати пенсії, за період з 01 серпня 2015р. по день фактичного розрахунку; здійснювати у подальшому перерахунок і виплату пенсії, на підставі змін у пенсійному законодавстві пожиттєво, зі зверненням до негайного виконання рішення суду, шляхом одноразового стягнення усієї суми заборгованості з 01 серпня 2015р. по день фактичної виплати; зобов'язання Пенсійного фонду України в особі управління міжнародного співробітництва ПФУ, у місячний строк витребувати справи та довідки-атестати про дату припинення виплати із УПФУ у Генічеському районі та ГУ ПФУ у Херсонській області; поставити їх на облік в Управлінні міжнародного співробітництва, проводити перерахунок та індексацію пенсій; у випадку зміни пенсійного законодавства України, здійснювати поточне нарахування переказ пенсії за рахунок ПФУ, як непрацюючим пенсіонерам з виплатою ОСОБА_2 надбавки, як дитині війни на визначений рахунок в установі банку за місцем проживання в державі Ізраїль, через державний експортно-імпортний банк України, у розмірі визначеному у відповідності з діючим законодавством України, щоквартально, у валюті держави Ізраїль, за офіційним обмінним курсом гривні до іноземної валюти Нацбанку України та виплачувати пенсію у подальшому з врахуванням змін у законодавстві; у відповідності до ст. 257 КАС України покласти обов'язки по виконанню рішення суду на начальника Генічеського об'єднаного управління ПФУ Херсонської та начальника Управління міжнародного співробітництва ПФУ; зобов'язання у місячний строк надати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 14.06.2017 р. позов задоволений частково. Визнана протиправною бездіяльність Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду Херсонської області щодо поновлення пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_1 з 03.02.2017р.; зобов'язано Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, ОСОБА_1 з 01.08.2015р., у розмірах відповідно до норм чинного законодавства України; зобов'язано Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області провести індексацію та здійснити компенсацію, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати» призначеної ОСОБА_2, ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.08.2015р. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачі та відповідач подали апеляційні скарги, в яких посилаються на помилкове застосування судом, при вирішенні справи, вимог закону, внаслідок чого сторони просять постанову суду скасувати та прийняти нову на користь кожної зі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є громадянами України, які з 23 серпня 2001 р. виїхали на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де перебувають на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.

Постановою Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 23 грудня 2013р. (справа №122/23165/13-а) визнано дії Управління Пенсійного фонду України у м.Саки і Сакському районі АР Крим щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 13 листопада 2013р. протиправними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Саки і Сакському районі АР Крим поновити виплату пенсії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 13 листопада 2013 р.; у решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014р. у справі №122/23165/13-а, вказану постанову змінено, та викладено абзаци третій та шостий у наступній редакції: «Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м.Саках та Сакському районі Автономної Республіки Крим відновити, провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах в розмірі встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне державне страхування» за документами, які є в пенсійній справі та з урахуванням додатково наданих документів про страховий стаж, який не врахований у пенсійній справі, з нарахуванням відповідних надбавок і підвищень, передбачених діючим пенсійним законодавством на зазначений в заяві банківський рахунок, з 13.11.2013.; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Саках та Сакському районі Автономної Республіки Крим відновити, провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах в розмірі встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне державне страхування» за документами, які є в пенсійній справі та з урахуванням додатково наданих документів про страховий стаж, який не врахований у пенсійній справі, з нарахуванням відповідних надбавок, передбачених діючим пенсійним законодавством на зазначений в заяві банківський рахунок, з 13.11.2013»; у решті постанова залишена без змін.

На виконання судового рішення позивачам була поновлена виплати пенсій.

Разом з тим, з 01.08.2015р. виплата пенсій позивачам була припинена, у зв'язку з анексією Криму.

24.02.2017р. позивачі звернулися до відповідачів з заявами про витребування їх пенсійних справ, постановки на їх на пенсійний облік, перерахунок та виплату пенсій за віком, з 01 січня 2015р.

За наслідками розгляду заяв, відповідачі проявили бездіяльність, оскільки питання щодо виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання до держави Ізраїль, розглядатимуться після набрання чинності Угоди між країнами України та Ізраїлю, та заява про перерахунок, поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто, а бо його представником, до органу що призначає пенсію, та для запиту пенсійної справи, заявникам треба особисто звернутися до управління з наданням відповідних оригіналів документів.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів щодо поновлення виплати та перерахунку пенсій, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни країни мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі Порядок) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Відповідно до пункту 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктом 29 Порядку визначено, що документ, який засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 цього Закону передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 вищевказаного Закону щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Отже, зазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсії страхування» втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові від 12 травня 2015 року у справі № 21-180а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо поновлення виплати та перерахунку пенсії позивачам.

Пунктом 1.5 Порядку визначено, що заява про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію (п.2.23 Порядку № 22-1).

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі по справі є громадянами України, що підтверджується нотаріально посвідченими ксерокопіями паспортів громадян України для виїзду за кордон. До моменту виїзду до держави Ізраїль на постійне місце проживання, позивачі були зареєстровані та проживали за адресою: АР Крим, м. Саки.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про необґрунтованість вимоги пенсійного органу щодо особистого звернення позивачів до територіального органу з документами для поновлення пенсії, у зв'язку з тим що дана вимога не ґрунтується на нормах законодавства України, оскільки неможливість заявника особисто з'явитися до пенсійного органу, не може бути підставою для обмеження конституційного права позивачів на пенсійне забезпечення.

Частиною 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплати сум пенсії, на яку пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що виплата пенсії позивачам підлягає поновленню з моменту припинення виплати.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159, для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до ст. ст. 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.46 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, позивачі мають право на нарахування та виплату їм індексації та компенсації, згідно наведених норм законодавства.

Разом з тим, вимога про зобов'язання відповідача виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок є передчасною, оскільки з цього приводу відповідачами не здійснено протиправної бездіяльності після поновлення виплати пенсій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що даний спір відноситься до категорії, що передбачає в першу чергу поновлення виплати раніше призначеної пенсії і носить зобов'язальний характер, тому, в даному випадку не поширюються правила ч.2 ст.256 КАС України, оскільки не визначена сума виплат, що підлягає стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення.

Частиною 1 ст.267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, позивачами не надано суду будь-яких доказів щодо труднощів, які можуть виникнути при виконанні рішення суду, або наміру відповідача не виконувати рішення суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у зобов'язані відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія