Справа № 266/3123/17
Суддя: Дзюба М. В.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/3123/17
Провадження № 2-а/266/166/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2017 року м.Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі - Петрухіной Т.Л.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Маріуполі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАА № 142697 від 11.08. 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 255 гривень. В обґрунтування позову посилався на те, що 11.08. 2017 року, о 18:10 год., він був зупинений по пр. Будівельників, 92 в м. Маріуполі працівниками поліції, які склали відносно нього постанову за ч 1 ст.122 КУпАП за здійснення зупинки ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів. Також зазначив, що дійсно ним було здійснено зупинку у зазначеному місці, але зупинка була вимушеною, всі необхідні міри безпеки було здійснено: включено аварійну сигналізацію, автомобіль усунуто з проїзної частини, руху інших транспортних засобів та пішоходів автомобіль не заважав, тобто аварійної ситуації створено не було. Вважає, що співробітник УПП при розгляді справи не врахував його пояснень, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь провини, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

В суді позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що рухаючись в той день на належному йому автомобілі ВАЗ 2107 по пр.Мира та здійснюючи поворот на пр.Будівельників в м. Маріуполі він увімкнув покажчик повороту та виявив, що він не працює. У зв"язку із цим продовжувати рух далі було не можливо та він був змушений зупинити свій транспортний засіб. При зупинці він увімкнув аварійну сигналізацію, однак вона не працювала. Він рознервувався та в нього закололо в серці, а тому він пішов до найближчої аптеки. Він розумів, що автомобіль зупинений з порушенням ПДР та самостійно намагався усунути причину поломки. Крім того зазначив, що здійснення відеофіксації з боку працівників поліції порушувало його права, оскільки його про таку фіксацію ніхто не попереджав та його згоди не запитував. Також стверджував, що інспектор не вимірював 30 метрів від посадкового майданчику, а бланк, на якому складено постанову, не відповідає вимогам закону. Також він не мав змоги надати свої пояснення, оскільки при складанні постанови він не приймав участі, йому її видали вже виготовлену та заповнену у вигляді стрічки, та місця для письмових пояснень в ній не було. Після перегляду відеозапису пояснив, що йому дійсно було зле, однак він не пояснював це працівникам поліції, а вони навіть не цікавились його станом здоров"я. Просив постанову скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі за довіреності, в судове засідання надав заперечення проти позову, а також відеозапис з місця складання адміністративного протоколу. В своїх запереченнях зазначив, що постанова про адміністративне правопорушення виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч. 1,2,3 ст. 122 КУпАП та ч. 1,2,3 ст. 126 КУпАП. Під час патрулювання 11.08. 2017 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 було помічено транспортний засіб ВАЗ 2107 держномер АН 8420 СА, який здійснив зупинку транспортного засобу на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів поблизу буд.№92 по пр.Будівельників в м.Маріуполі, чим порушив п. 15.9.е ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, інспектор роз'яснив права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, з"ясував обставини та виніс постанову на місці вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, призначивши адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Вважає, що позивач, який на місці вчинення правопорушення фактично визнавав свою провину, вводить суд в оману з метою уникнення відповідальності. Вважає постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постановою ЕАА № 142697 від 11.08.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Згідно постанови він 11.08.2017 року, о 18 годині 03 хвилин, по пр. Будівельників,92 в м. Маріуполі здійснив зупинку ближче 30 метрів від дорожнього знаку 5.41.1 "Пункт зупинки автобусів", чим порушив п. 15.9.е ПДР України.

Згідно п. 5.41.1 ПДР України "Пункт зупинки автобуса" цей знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів.

Згідно п. 15.9.е ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції встановлено, автомобіль позивача був зупинений та перебував у статичному стані в межах заїзної кишені напроти буд.№92 по пр.Будівельників в м.Маріуполі, виконаної за рахунок розширення проїзної частини, та позначена дорожньою розміткою 1.4 (жовта суцільна смуга). Аварійна сигналізація на транспортному засобі не увімкнута, що спростовує зазначені у позовній заяві твердження позивача про те, що він виконав вимоги ПДР при здійсненні вимушеної аварійної зіпинки авто. Також з відеозапису встановлено, що при виявленні адміністративного правопорушення позивач визнавав та не заперечував своєї провини, підтвердивши, що дійсно зупинку автомобіля здійснено з порушенням ПДР та просив не накладати на нього стягнення, а врахувати його вік та обмежитись усним зауваженням. Крім того, відеозаписом спростовуються пояснення позивача щодо того, що працівниками патрульної поліції не було надано йому право надати пояснення, оскільки на відеозаписі зафіксовано роз"яснення інспектором позивачу його процесуальних прав та обов"язків, в тому числі право надати пояснення та користуватись правовою допомогою. Також, під час перегляду відеозапису судом не встановлено ознак перебування позивача у будь-якому хворобливому стані, під час всього спілкування з інспекторами поліції він не скаржився на погіршення стану здоров"я, яке передувало вчиненню адміністративного правопорушення, що спростовує його пояснення в суді в частині того, що зупинку транспортного засобу він вчинив у стані крайньої необхідності через погіршення стану здоров"я.

Таким чином, в діях позивача є порушення вимог п. 15.9.е ПДР України, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності було правомірним.

При цьому, безпідставним є доводи позивача в частині того, що інспектор мав врахувати пом"якшувальні обставини та застосувати до нього попередження, оскільки по-перше, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП такі обставини не враховуються у у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; по-друге, санкція ч.1 ст.122 КУпАП не передбачає такого заходу стягнення як попередження, а встановлює стягнення у вигляді штрафу у фіксованому розмірі, а тому підстав для застосування не передбаченого санкцієї статті заходу стягнення не було.

Безпідставними та необгрунтованими суд вважає також доводи позивача в частині того, що винесена інспектором постанова не відповідає вимогам закону. Таке ствердження суд до уваги не бере, оскільки відповідно до пункту 5 розділу 4 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністартивні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністране правопорушення складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу 13 цієї Інструкції) або за наявності технічсної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв... Оскільки в дланому випадку була наявна відповідна технічна можливість, інспектором було складено постанову в електронній формі у вигляді стрічки, яку роздруковано та вручено позивачу. При цьому, КУпАП та діючими нормативно-правовими актами не передбачено можливості викладення своїх пояснень правопорушником у постанові про притягнення до відповідальності та накладення штрафу, а тому доводи позивача про те, що йому не надали можливості викластисвої пояснення в постанові не грунтуються на законі.

У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення адміністративного позову про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП, у суду не має, а тому у його задоволенні суд відмовляє.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 161-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ЕАА №142697 від 11 серпня 2017 року та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Дзюба М. В.