Справа № 219/5243/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Павленко О.М.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року справа № 219/5243/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року у справі № 219/5243/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації Донецької області (далі - відповідач), в якому просила: визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації щодо відмови в призначенні щомісячної адресної грошової допомоги для внутрішньо переміщених осіб від 20.04.2017 року; зобов'язати відповідача здійснити виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дня звернення.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона та двоє її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стоять на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації, про що позивач отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 10.03.2015 року. До 18 березня 2016 року їй та дітям була призначена і виплачувалась щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Після цього позивачу вже двічі доводилось виборювати в суді своє право на щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання. Відповідач аргументує свої відмови на виплати адресної допомоги тим, що позивач не має права на допомогу переміщеним особам на проживання, сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО, а відповідно до п. 7 постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 року, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється. З цими доводами УПСЗН позивач повністю не згодна. Оскільки вона та члени її сім'ї не мають у власності житлові приміщення, розташовані за межами району проведення АТО, відмова в наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є протиправною. Вказує, що вже зверталася до суду за захистом своїх прав і прав своїх малолітніх дітей. 03 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області виніс постанову, якою визнав протиправним та скасував рішення УПСЗН Артемівської райдержадміністрації від 25.03.2016 року «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання» і зобов'язав поновити з 18 березня 2016 року виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 23.08.2016 року постанова набрала законної сили. 18 вересня 2016 року спливав шестимісячний строк, на який призначається адресна допомога, тому позивач знову звернулася до УПСЗН про продовження виплат. 20 вересня 2016 року їй було відмовлено в наданні адресної допомоги. Відмова у наданні позивачу та членам її сім'ї адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з таких саме підстав вже визнана вдруге протиправною та скасована в судовому порядку - постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 листопада 2016 року у справі № 219/9470/16-а, 2-а/219/134/2016, яка набрала законної сили 05.12.2016 року. 06 квітня 2017 року позивач як уповноважений представник сім'ї звернулась до УПСЗН Артемівської райдержадміністрації через філію ДОУ АТ «Ощадбанк» в місті Бахмут із заявою про надання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання. В повідомленні про відмову від 20.04.2017 року в наданні допомоги переміщеним особам на проживання зазначається: «не має права на допомогу переміщеним особам на проживання, сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО». Незважаючи на те, що постановами двох судів (що набрали чинності) рішення відповідача двічі визнавались протиправними і скасовувались, відповідач все одно наполегливо продовжує відмовляти у наданні позивачу та членам її сім'ї адресної допомоги для покриття витрат на проживання з таких самих підстав. Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв'язку з чим звернулася з вказаним позовом до суду.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року у справі № 219/5243/17 позовні вимоги були задоволені, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації від 20.04.2017 року «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання»; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації призначити, нарахувати та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 06.04.2017 року.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується печаткою у паспорті позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 5). Позивач є матір'ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 07.12.2006 року (а.с. 8) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 03.03.2015 року (а.с. 7).

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції у Донецькій області позивач з родиною була вимушена переміститися з м. Донецька до с. Дронівка Артемівського (нині Бахмутського) району Донецької області, та згідно копії довідки № від 10 березня 2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4).

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.08.2016 року, яка набрала законної сили 23.08.2016 року, позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації від 25 березня 2016 року «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання». Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації поновити з 18 березня 2016 року виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (а.с. 12-19).

Також, постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2016 року, яка набрала законної сили 05.12.2016 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації від 20 вересня 2016 року «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання». Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації здійснити виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (із змінами та доповненнями) «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (а.с. 20-24).

06 квітня 2017 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації із заявою про надання їй та членам її сім'ї, тобто неповнолітнім дітям ОСОБА_3, ОСОБА_4, щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеним особам для покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно з повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації від 20.04.2017 ОСОБА_2 (особовий рахунок № 603611) було відмовлено у наданні допомоги на проживання у зв'язку із тим, що вона володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО, та відповідно до п.7 постанови КМУ № 505 від 1.10.2014 року, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється (а.с. 11).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_2 має у власності наступні нерухомі об'єкти: 1) двокімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.09.1998 року, серія та номер 9-1130; 2) трикімнатну квартиру загальною площею 65,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 23.12.2013 року, серія та номер 9599; 3) житловий будинок АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 01.11.2011 року, номер 1722 (а.с. 36-37).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з п. 2 ч. 2 цього Розпорядження с. Дронівка, с. Платонівка (Дронівська сільська рада) Артемівського району Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом», район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено с. Дронівка, с. Платонівка (Дронівська сільська рада) Артемівського району Донецької області.

Окрім того, відповідно до інформації заступника начальника Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 21 грудня 2016 року, територія Донецької області (включаючи с. Дронівка Артемівського району) з 07 квітня 2014 року визначена районом проведення АТО. На даний час АТО триває, рішення про її припинення не прийнято. Відповідно до додатку розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року с. Дронівка Артемівського району включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що оскільки на теперішній час с. Дронівка Артемівського району згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, належне позивачу на праві власності житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, тобто в районі проведення антитерористичної операції, не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 травня 2015 року № 428-р не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Пунктом 1 зазначеного розпорядження затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1; та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, згідно з додатком 2 Пункт 1 в редакції Розпорядження КМ № 428-р від 05.05.2015.

Однак Порядок № 505 в своєму тексті станом на час виникнення спірних правовідносин не містив посилання на такі території. В ньому було вжито поняття райони проведення антитерористичної операції, визначення яким давалось не розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 травня 2015 року № 428-р, а іншими актами вищого органу виконавчої влади, зазначеними вище в цьому судовому рішенні.

Лише постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 р. № 370 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 і від 22 вересня 2016 р. № 646» в тексті Порядку № 505 слова «району проведення антитерористичної операції або населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» замінено словами «населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Однак, вказані зміни набули чинності 03.06.2017, тобто, на спірні правовідносини вони не поширюють свою дію.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року у справі № 219/5243/17 - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2017 року у справі № 219/5243/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов