Справа № 819/1026/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9677/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі №819/1026/17 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" до управління Держпраці в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" звернулося до суду з позовом до управління Держпраці в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 26.05.2017 №ТЕ127/19-01-60/215 в розмірі 32000 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило товариство з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз", яке в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити

Посилається на те, що постанова управління Держпраці в Тернопільській області про накладення штрафу від 26.05.2017 № ТЕ 127/19-01-60/215 є необґрунтованою, прийнятою всупереч чинному законодавству та підлягає скасуванню.

Товариством не порушено вимог частин 1, 2, 4 статті 95 КЗпП України та частин 1, 3 статті 3-1 Закону України "Про оплату праці", оскільки прибиральницю службових приміщень ОСОБА_1 було переведено на 0,5 ставки посадового окладу згідно штатного розпису і відповідно заробітна плата нараховувалась пропорційно відпрацьованому часу, в звязку з чим вона обґрунтовано є меншою від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що наказом управління Держпраці в Тернопільській області від 30.11.2016 № 484 затверджено план проведення перевірок суб'єктів господарювання на 2017 рік, в якому передбачено перевірку ТОВ "Полімерна група "Терполімергаз".

Відповідно до наказу від 25.04.2017 № 286 "Про перевірку ТОВ "Полімерна група "Терполімергаз" управлінням Держпраці в Тернопільській області затверджено склад комісії з проведення перевірки дотримання вимог законодавства з охорони праці, про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у ТОВ "Полімерна група "Терполімергаз", зобов'язано голову комісії з 10 травня по 15 травня 2017 року забезпечити проведення перевірки ТОВ "Полімерна група "Терполімергаз", що знаходиться за адресою: вул. Микулинецька, 31 м. Тернопіль та документальне оформлення її результатів.

На підставі зазначеного наказу 28.04.2017 управлінням Держпраці в Тернопільській області видано направлення № 145 на проведення перевірки виробничих об'єктів у період з 10.05.2017 по 15.05.2017, дотримання вимог законодавства з питань праці, зайнятості та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, законодавчих та нормативно - правових актів з охорони праці та промислової безпеки в ТОВ "Полімерна група "Терполімергаз".

За результатами проведеної планової перевірки посадовою особою відповідача було складено акт від 15.05.2017 № 19-01-60/215 , у якому зафіксовані порушення законодавства про працю, зокрема:

- відповідно до частин 1,2,4 ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, та організацій усіх форм власності господарювання та фізичних осіб, які використовують найману працю за будь-якою системою оплати праці;

- відповідно до частин 1, 3 ст. 3-1 Закону України "Про оплату праці" розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

Контролюючий орган прийшов до висновку, що підприємством не дотримано вказаних вимог. Зокрема, прибиральниці службових приміщень ОСОБА_1 згідно штатного розпису встановлена мінімальна заробітна плата 3200,00 грн, відповідно до табелю робочого часу в березні місяці 2017 року вона відпрацювала повний місяць, однак, згідно з розрахунковою відомістю їй нараховано за березень місяць 2017 року заробітну плату в розмірі 2390,00 грн та, як видно із розрахункової відомості та відомостей про розподіл заробітної плати, виплачено за вирахуванням податків - 23 березня 2017 року аванс у розмірі 1000,00 грн та 07 квітня 2017 року заробітну плату 923,95 грн, разом за березень місяць - 1923,95 грн, що є менше за розмір мінімальної заробітної плати, а також менше за розмір, визначений в затвердженому на підприємстві штатному розписі, який є локальним нормативним актом та є обов'язковим для підприємства. Доказів того, що роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати в наданих документах не зазначено.

Керуючись підпунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 уповноваженою особою управління було розглянуто справу та винесено постанову про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю - частин 1,2,4 статті 95 КЗпП України та частин 1, 3 статті 3-1 Закону України "Про оплату праці на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 КЗпП України у розмірі 32 000 грн.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова відповідача винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці", Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Одним із завдань Держпраці є реалізація державної політики у сферах охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення (пп.1 п.3 Положення).

Згідно з пп.6, 54 п.4 Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Відповідно до статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: - недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац 3 частини 2 цієї статті);

Цією ж нормою передбачено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно повідомлення від 18.05.2017 № 1613/01-05-12.2/17 управління Держпраці в Тернопільській області належним чином повідомило ТОВ "Полімерна група "Терполімергаз" про розгляд справи про накладення фінансових санкцій відповідно статті 265 КЗпП України та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509.

В процесі проведення планової перевірки позивача з наданих кадрових та бухгалтерських документів встановлено, що на підприємстві наказом від 30.12.2016 № 79/1-К затверджено штатний розпис підприємства на 2017 рік, де передбачено посаду - прибиральник службових приміщень з повною зайнятістю та окладом 3200 грн.

Відповідно до табеля обліку використання робочого часу за березень 2017 року прибиральниця службових приміщень ОСОБА_1 відпрацювала 175 годин протягом 22 днів.

Згідно розрахункової відомості за березень 2017 року ОСОБА_1 нараховано 2390 грн.

Відповідно до відомості розподілу заробітної плати від 23.03.2017 ОСОБА_1 фактично того числа виплачено за березень 2017 року аванс -1000 грн , а 07.04.2017 виплачено зарплату за той же місяць в сумі 923,95 грн.

Відповідно до розрахункових листків ОСОБА_1 за січень, лютий та березень місяці 2017 року її оклад становить 3200,00 грн, відповідно у березні 2017 року за 22 дні (175 год.) нарахована сума заробітної плати складає 2390,00 грн, до виплати належить 1923,95 грн.

Отже, прибиральниці службових приміщень ОСОБА_1 не нараховано заробітну плату відповідно до мінімального розміру, встановленого законодавством.

Відповідно до наказу Державного комітету статисти України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм облікової документації зі статистики праці» з метою подальшого вдосконалення державних статистичних спостережень підприємств, установ, організацій щодо обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків затверджено типові форми первинної облікової документації, а саме п.1.5 наказу - форма П-5 "Табель обліку використання робочого часу", як форму обліку фактично відпрацьованого часу, що являє собою основний доказ та підтвердження нарахування та виплати заробітної плати.

Таким чином, основним первинним документом, згідно якого здійснюється облік робочого часу та відповідно нараховується заробітна плата є табель обліку використаного робочого часу.

Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідно до табеля обліку використання робочого часу за березень 2017 року, який був наданий для перевірки, ОСОБА_1 відпрацювала повний робочий місяць з повним навантаженням.

Доводи апелянта щодо переведення прибиральниці службових приміщень ОСОБА_1 з 01.02.2017 на 0,5 посадового окладу згідно штатного розпису на підставі заяви від 31.01.2017 та згідно наказу № 10/2-К від 01.02.2017 відповідно до чого їй пропорційно нараховувалась заробітна плата, є безпідставними з огляду на наступне.

На підтвердження вказаних обставин, апелянт надав заяву ОСОБА_1 від 31.01.2017 та наказ товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" від 01.02.2017 № 10/2-К про переведення її на 0,5 посадового окладу. Однак, вказані заява та наказ не можуть підтверджувати той факт, що вони виконувалось товариством, оскільки наявністю затвердженого, не скасованого та не зміненого штатного розпису підприємства на 2017 рік, табеля обліку використання робочого часу за березень 2017 року, який існував на момент перевірки, відомостей розподілу заробітної плати, розрахункових листків, підтверджується повна зайнятість ОСОБА_1 у березні 2017 року та нарахування її заробітної плати без дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Поданий позивачем після проведення перевірки табель обліку робочого часу за березень 2017 року, в якому місячна кількість відпрацьованих годин працівниці зазначено 87, не може бути взятий до уваги, оскільки спростовується наведеними доказами в справі.

Таким чином, зважаючи на те, що товариством з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" не дотримано мінімальних державних гарантій щодо оплати праці, зокрема щодо виплати заробітної плати вказаному працівнику та з урахуванням того, що розмір заробітної плати встановлений нижче розміру мінімальної заробітної плати на 2017 рік, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення позивачем вимог ч. 1,2,4 ст. 95 КЗпП та ч.1,3 ст. 3-1 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не можуть бути підставою для її задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Полімерна група "Терполімергаз" залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року у справі № 819/1026/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4