Справа № 569/7059/17
Суддя: Першко О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/7059/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Прокопчук Л.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Рівному про скасування постанови серії АР №680104 від 28 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Рівне (надалі відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №680104 від 28 квітня 2017 року, про накладення на нього адміністративного стягнення в виді штрафу в сумі 425 грн.

Позовну заяву мотивує тим, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції субєктом владних повноважень. При винесенні постанови не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку. Він не порушував вимоги ч.1 ст. 122 КУпАП, про що повідомив патрульного поліцейського, однак останній не взяв його пояснення до уваги. Окрім того, він предявив своє посвідчення водія, однак вже після складення оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції, зміст якої останній відмовився змінювати, ознайомивши його із правом звернення до суду.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується особистою розпискою представника позивача, яка знаходиться в матеріалах справи. До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заяви, в якій він просить розглянути справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що адміністративний позов поданий позивачем з метою уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, жодних доказів на підтвердження своєї невинуватості та інших обставин, які викладені в позовній заяві позивачем не подано. В самому адміністративному позові позивач визнає вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 126 КУпАП, так як вказує, що не предявляв посадовій особі відповідача посвідчення водія. Окрім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що позивач не заперечував факт вчинення ним адміністративних правопорушень, просив вибачення та вказав, що не має посвідчення водія і предявив посвідчення водія іншої особи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно постанови серії АР №680104 від 28 квітня 2017 року, винесеною заступником командира роти №3 батальйону УПП в м. Рівне молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_3, на позивача ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП, так як 28 квітня 2017 року о 02 год. 50 хв. в м. Рівне по вул. Князя Володимира, при виїзді з АЗС «Олас» водій ОСОБА_2 В,А. не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч» здійснив поворот ліворуч, також водій не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно п. 8.1, 8.2 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Відповідно до п. 8.2.1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до п. 8.4. «г» Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи - наказові знаки; показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки. Наказові знаки» Правил дорожнього руху дорожній знак 4.2 - «Рух праворуч».

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт недотримання позивачем дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч». Цей факт підтверджується відеозаписом з персонального мобільного реєстратора посадової особи відповідача, цей факт не заперечувався позивачем під час винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт керування транспортним засобом ОСОБА_2, який не мав при собі та не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії. Цей факт не оспорюється особисто позивачем в позовній заяві та підтверджується відеозаписом з персонального мобільного реєстратора посадової особи відповідача, з якого вбачається, що під час зупинки транспортного засобу, яким керував відповідач він для перевірки предявив посвідчення водія іншої особи та повідомив патрульного поліцейського про те, що його посвідчення водія відсутнє.

Разом з цим, не заперечуючи того факту, що при перевірці посвідчення водія він не предявив його посадовій особі відповідача, позивач посилається на те, що через деякий час, після винесення оскаржуваної постанови він його знайшов та предявив патрульному поліцейську, що не заслуговує на увагу, оскільки не підтверджується жодними доказами та не має значення для розгляду справи.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про перевищення компетенції субєктом владних повноважень, порушення порядку розгляду справи з огляду на наступне.

Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, посадовою особою відповідача правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП.

За встановлених при розгляді цієї справи обставин, суд дійшов висновку, що у діях позивача наявні склади адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та посадовою особою відповідача правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності, розмір накладеного на позивача адміністративного стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП - санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає порушень вимог чинного законодавства при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР №680104 від 28 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_2, останній вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, на нього обґрунтовано накладене адміністративне стягнення, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженою на те службовою особою, в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 94, 160-163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Рівному про скасування постанови серії АР №680104 від 28 квітня 2017 року відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2017 року.

Суддя О.О. Першко