Справа № 820/315/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

27.09.2017 справа № 820/315/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області до Науково - виробничої фірми "Технологія" у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Науково - виробничої фірми "Технологія" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, в якому просить суд стягнути з Науково виробничої фірми "Технологія" у формі товариства з обмеженою відповідальністю капіталізовані платежі на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові у розмірі 137726,28 грн.

Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання 16.08.2017, замінено на підставі ст. 55 КАС України позивача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області.

Разом з письмовими запереченнями на позов від представника відповідача - Недашковського В.М., через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача зазначив, що позивач у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо відповідача, через що вказаний спір не повинен вирішуватись адміністративним судом.

В ході судового розгляду судом поставлено на обговорення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

В судовому засідання представник відповідача - Недашковський В.М. підтримав заявлене клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача - Чистякова Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання про закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Науково - виробнича фірма "Технологія" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - НВ фірма "Технологія" ТОВ) на час спірних правовідносин перебувала на обліку у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Харкові (на теперішній час правонаступником якого стало Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області) як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В ході судового розгляду судом встановлено, що НВ фірма "Технологія" ТОВ перебуває в стані припинення.

Частина 3 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV встановлює, що спори щодо визначення класу професійного ризику виробництва, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

Статтею 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що Фонд соціального страхування України (далі - Фонд) є некомерційною самоврядною організацією.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є:

віднесення страхувальника до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду його економічної діяльності;

проведення перевірок достовірності поданих страхувальниками відомостей про види економічної діяльності (у тому числі основний) підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання для віднесення страхувальника до класу професійного ризику виробництва з урахуванням виду його економічної діяльності;

здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Згідно ч.6, ч. 7 ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов'язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом 20 робочих днів після їх прийняття.

Рішення правління Фонду, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

З огляду на те, що Фонд соціального страхування України наділений контролюючими функціями та правом видання обов'язкових для страхувальників актів, спори за його участі та участі його робочих органів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Наведена правова позиція узгоджується з роз'ясненнями, наданими у п. 14 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015 року №6 "Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2014 року N 2 та від 15 травня 2014 року N 6".

При цьому суд зазначає, що згідно ч.1, ч. 2 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Отже, господарськими судами розглядаються справи за участю суб'єктів господарювання та суб'єктів владних повноважень, що не мають ознак справ адміністративної юрисдикції, тобто, усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Статтею 1 КАС України передбачено, що КАС України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно п. 1, п. 7 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до положень ст. 4 КАС України, правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч.1 та п.5 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Преамбулою до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що Цей Закон відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Відповідно до ч.1, ч. 3 статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням, та набуває прав юридичної особи з дня реєстрації статуту у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації (легалізації) статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців. Безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування. Фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснюється за рахунок, зокрема, капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", спори щодо визначення класу професійного ризику виробництва, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку.

Крім того, відповідно до роз'яснень наданих в п. 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 року №10, не підлягають розглядові в господарських судах справи у спорах, пов'язаних із здійсненням владних повноважень виконавчими дирекціями Фондів соціального страхування, їх робочими органами у відносинах, пов'язаних із здійсненням керівництва та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, проведенням збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, забезпеченням фінансування виплат за загальнообов'язковим державним страхуванням та здійсненням інших функцій згідно з затвердженими статутами. Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю названих органів, якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин.

Отже, спори, пов'язані зі стягненням виконавчими дирекціями Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зі суб'єкта господарювання, який ліквідується, страхових платежів, капіталізованих на майбутні періоди, з метою їх подальшої виплати потерпілим особам, підлягають розгляду відповідно до правил Кодексу адміністративного судочинства України судами адміністративної юрисдикції, як такі, що є публічно-правовими за своєю правовою природою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.06.2012 року №21-156а12.

Як вбачається з позовних вимог, предметом розгляду справи є стягнення капіталізованих платежів в розмірі 137726,28 грн., заявлених фактично до НВ фірма "Технологія" ТОВ, що перебуває в ліквідаційній процедурі.

Таким чином, спір, що розглядається, є спором, що виник з публічно-правових відносин, зазначену справу належить розглядати в порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст. 157 КАС України вказано, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, підстав для закриття провадження по справі судом не встановлено, тому у задоволені клопотання представника відповідача належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165, 185, 186 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04 жовтня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.