Справа № 648/931/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 648/931/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Кусік І.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурія О.В.,

- Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції України на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 УПП в м.Херсоні лейтенанту поліції Альохіної Ольги Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

29 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Білозерського районного суду Херсонської області з позовом, в якому просив визнати незаконними дії інспектора роти № 3 УПП в м.Херсон, лейтенанта поліції Альохіної Ольги Володимирівни щодо складання постанови серії АР № 870124 від 25.03.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ст.122 ч.1 КУпАП; визнати постанову серії АР № 870124 від 25.03.2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлений з порушенням ДСТУ 4100:2002. Крім того, оскаржувана постанова винесена з помилками.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що в діях позивача є склад правопорушення, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії АР № 870124 від 25.03.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Департамент патрульної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне

25 березня 2017 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що 25.03.2017 року, керуючи автомобілем Peugeot 307, державний номер НОМЕР_1, в м.Херсоні по вул.Кирила та Мефодія 23, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив ПДР України.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті постанови відповідачем вказано неіснуюче місце вчинення правопорушення та не зазначені відомості про технічний засіб, яким здійснена фіксація правопорушення. Щодо позовних вимог в частині визнання постанови про адміністративне правопорушення протиправною, суд першої інстанції зазначив, що вони повинні вирішуватись і порядку кримінального судочинства та розгляду не підлягають.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до розділу 33 ПДР України Дорожні знаки, дорожній знак 3.34 "зупинку заборонено" визначає, що забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідач, як посадова особа управління патрульної поліції у м.Херсоні ДПП, вважав доведеними обставини вчинення позивачем порушення п.3.34 ПДР.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З фотозйомки місця скоєння правопорушення, долученої до матеріалів справи позивачем вбачається, що в зазначеному місці дійсно встановлений знак 3.34.

Судова колегія враховує, що позивачем не заперечується факт зупинки під знаком 3.34, разом з тим він зазначає, що не бачив його та на підтвердження своєї позиції надає фото місця розташування зазначено дорожнього знаку.

Оглянувши зазначене фото, судова колегія приходить до висновку, що воно не може слугувати належним доказом звільнення позивача від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки з даного фото вбачається, що дорожній знак 3.34 видно добре.

Технічні помилки при складанні оскаржуваної постанови, на які посилається позивач та суд першої інстанції, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, а свідчать лише про неуважність відповідача.

Крім того, судова колегія приходить до висновку, що не зазначення в оскаржуваній постанові яким самим технічним засобом здійснена фіксація правопорушення також допущено із за неуважності відповідача.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на норми ДСТУ 4100-2002. Зазначені норми втратили чинність та на даний час діючими є норми ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні норми. Правила застосування».

Так, пунктом 10.5.30 діючих ДСТУ визначено що, у населених пунктах дорожні знаки 3.34 - 3.37 повинні застосовуватись із табличками 7.2.2 - 7.2.6, 7.4.1 - 7.4.7, 7.5.1 - 7.5.6, 7.18.

Як вбачається з фото місця скоєння правопорушення, наданим позивачем, дорожній знак 3.34 застосований разом із табличкою 7.4.4., що відповідає нормам ДСТУ 4100-2014.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується його поясненнями, обставини відсутності складу адмінправопорушення, на що посилався позивач, не знайшли свого підтвердження, тому відповідачем правомірно складена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Суд першої інстанції не врахував наведені норми права, надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про задоволення позову щодо скасування постанови серії АР № 870124 від 25.03.2017 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ст.122 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС України, постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м.Херсоні Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти №3 УПП в м.Херсоні лейтенанту поліції Альохіної Ольги Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян