Справа № 804/8625/16
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2017 рокусправа № 804/8625/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С

За участю представників:

Позивача - ОСОБА_1

Відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 р. у справі № 804/8625/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, визнання протиправною та скасування вимоги, рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.09.2016 № (форма "Р") в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: військовий збір у розмірі 1192,16 грн., визнати протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.09.2016 № (форма "Р") в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 38673,88 грн., визнати протиправною та скасування вимоги Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2016 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині стягнення 71 572,45 грн., визнати протиправним та скасування рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 8318,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015року, результати якої оформлені актом від 05.08.2016 №231/1302/НОМЕР_3. В ході перевірки посадовою особою контролюючого органу досліджено діяльність по наданню позивачем в оренду нерухомого майна та зроблено висновок, що в ході такої діяльності фізичною особою - підприємцем неправомірно здійснено віднесення до витрат господарської діяльності (валових витрат) сум по здійсненню передоплати за електроенергію на користь ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго". Також, позивачем неправомірно віднесено до складу "інших витрат" витрати по оплаті послуг з постачання газу на користь ПАТ "Дніпропетровськгаз". Всього сума таких витрат протягом 2013 - 2015 років склала 207760,69 грн. Щодо встановленого завищення документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю протягом 2013 - 2015 років на загальну суму 206260,69 грн., в результаті включення до документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, витрат на придбання газу та електроенергії, позивач наголосив, що такі витрати є витратами його господарської діяльності при наданні власних приміщень в оренду, що також передбачено та відповідає положенням укладених договорів оренди. За вказаних обставин, висновки перевіряючих контролюючого органу про протиправне віднесення зазначеної суми до витрат господарської діяльності є необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2017 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.09.2016 № (форма "Р") в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: військовий збір у розмірі 1192,16 грн., з яких: за основним платежем у розмірі - 953,73 грн. та за штрафними санкціями у розмірі -238, 43 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 14.09.2016 № (форма "Р") в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 38673,88 грн., з яких за основним платежем у розмірі 30939,10 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 7734,78 грн.; визнано протиправним та скасовано вимогу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2016 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині стягнення у розмірі 71572,45 грн.; визнано протиправним та скасовано рішення Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.11.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 8318,11 грн.

На рішення суду надійшла апеляційна скарга, в якій апелянт вказує на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та такою, що винесена без повного врахування обставин справи, а також із порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в ході проведеної документальної планової виїзної перевірки позивача встановлено, що ФОП ОСОБА_2 неправомірно віднесено до складу "інших витрат" витрати на придбання електроенергії у ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" та витрат по оплаті послуг з постачання газу у ПАТ "Дніпропетровськгаз", протягом 2013 - 2015 років всього на суму у розмірі 207760,69 грн. Також, в порушення п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) ФОП ОСОБА_2 в 2015 році до складу "інші витрати" віднесено сплату податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується даними Книги обліку доходів і витрат від 06.12.2013 № 2/327. На підставі висновків перевірки встановлено заниження бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та заниження такого податку на суму у розмірі 31164,10 грн., що також призвело до заниження військового збору на суму у розмірі 976,23 грн. та заниження єдиного внеску на суму у розмірі 72092,95 грн.

Апелянт, в особі відповідача, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_3) зареєстрована як фізична особа-підприємець згідно з рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про що отримано свідоцтво від 03.08.1999, номер запису про державну реєстрацію №0001742. Перебуває на податковому обліку у Новомосковській ОДПІ з 03.08.1999. Основним видом діяльності позивача є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).

Станом на 05.08.2016 року проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, результати якої оформлені актом від 05.08.2016 231/1302/НОМЕР_3.

Висновками акту перевірки зафіксовано порушення п.177.2 п.177.4.4. ст.177 ПК України, в результаті чого завищено суму валових витрат у розмірі 207760,69 грн. в т.ч. (2013 рік - 66908, 03 грн., 2014 рік - 75770, 54 грн., 2015 року -65082,12 грн.), в результаті чого донараховано ПДФО у розмірі 31164,10 грн., в тому числі (2013 року -10036, 20 грн., 2014 року - 11365,58 грн., за 2015 рік -9762,32 грн.); вимог п.1.2 п.16 -1 підр.10 ХХ ст.177 ПК України, в частині завищення витрат за 2015 рік в розмірі 65082,12 грн., що призвело до заниження військового збору на суму у розмірі 976,23 грн. за 2015 рік; п.4 ч.1 ст.4, п.2 ст.6, п.1 ч.2 ст.7, п.11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", перевіркою встановлено заниження бази до сплати єдиного соціального внеску у сумі 207760,69 грн., в тому числі: 2013 рік - 66908,03 грн.; 2014 рік - 75770,54 грн., 2015 рік - 65082,12 грн. в результаті чого сума боргу по ЄСВ складає 72092,95 грн. (2013 рік - 23217,11 грн., 2014 рік - 26292,37 грн., за 2015 рік - 22583, 47 грн.).

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: від 14.09.2016 року № (форма "Р"), за яким позивачу донараховано суму грошового зобов'язання з військового збору на суму у розмірі 1220,29 грн., з яких за основним платежем на суму 976,23 грн. та нараховано штрафні санкції у сумі 244,06 грн.; від 14.09.2016 року № (форми "Р"), за яким здійснено донарахування суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму у розмірі 38955,03 грн., з яких за основним платежем - 31164,10 грн. та за штрафними санкціями - 7791,03 грн. та винесено вимогу від 03.11.2016 року № Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму у розмірі 72092, 95 грн. та рішення від 03.11.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 8370,16 грн.

Позиція податкового органу обґрунтована тим, що ФОП ОСОБА_2 неправомірно віднесено до складу "інші витрати":

- у 2013 році передоплату за електроенергію в розмірі 66908,03 грн., що не пов'язано з одержанням доходу та відображених в податковій декларації про майновий стан і доходи у складі валових витрат;

-у 2014 році до складу валових витрат ФОП ОСОБА_2 неправомірно віднесено суму у розмірі 75770, 54 грн., що була сплачена як передоплата за електроенергію та природний газ;

- у 2015 році ФОП ОСОБА_2 неправомірно віднесено до складу валових витрат суму в розмірі 65082,12 грн., що була сплачена як передоплата за електроенергію та природний газ.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій податкового органу щодо винесення спірних податкових повідомлень рішень, оскільки відповідно до положень ст. 177 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) є підстави вважати, що витрати на утримання, експлуатацію та ремонт основних засобів є витратами операційної діяльності та можуть бути віднесені фізичною особою - підприємцем до витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, отже фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включити до складу валових витрат вартість опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, здійснених в межах підприємницької діяльності оплачених послуг за умови документального підтвердження, що дані витрати пов'язані з підприємницькою діяльністю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Чинні норми Податкового кодексу України не забороняють відносити до складу валових витрат підприємства усі витрати, пов'язані з виготовленням товарів (робіт, послуг), та не вимагають віднесення до складу валових витрат лише витрати, здійснення яких пов'язане із отриманням прибутку. Законодавством не визначено обов'язку платника податку здійснювати лише прибуткову господарську діяльність, оскільки характерною ознакою господарської діяльності є її здійснення на власний ризик суб'єкта господарювання, що передбачає неоднозначність наслідків такої діяльності і не виключає її збитковості.

Згідно з абзацом 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній абонематеріальній формах.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, що перевірявся, ФОП ОСОБА_2 перебувала у господарських відносинах з контрагентами - постачальниками ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" Новомосковське районне відділення енергозбуту на підставі договору про постачання електричної енергії від 29.07.2008 №880 та з ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" на підставі договору на постачання природного газу від 28.12.2012 року №2013/ТП-ПР-102386, а також із контрагентами - орендарями: ТОВ "Дистрибуція -Центр" на підставі договору оренди від 21.12.2011 б/н; з ТОВ "ПКФ Веста" на підставі договору оренди від 01.08.2011 б/н та з ФОП ОСОБА_3 на підставі договору від 01.09.2012 б/н.

За умовами укладених із вказаними орендарями договорів оренди, саме позивач, як орендодавець зобов'язався забезпечити орендарів електроенергією, водою та природним газом.

Для виконання зазначених зобов'язань перед орендарями, позивачем укладені договори з означеними постачальниками: ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" Новомосковське районне відділення енергозбуту, ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" та КП "Новомосковськводоканал".

За умовами договору про постачання електроенергії від 29.07.2008 №880 встановлений порядок розрахунку, згідно якого позивачем здійснюється обов'язкова попередня оплата, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості обсягу спожитої електроенергії у поточному періоді. Попередня оплата здійснюється до " 25" числа місяця, що передує розрахунковому місяцю у розмірі повної вартості договірної величини спожитої електричної енергії.

За умовами договорів про постачання природного газу №102386 від 28.12.2012 та №0500089, авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику у розмірі 100% від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять календарних днів до початку місяця поставки газу.

Відповідно до порядку розрахунків за договором про постачання електричної енергії від 29.07.2008 №880 позивач на підстави виставлених ПАТ ДТЕК "Дніпрообленерго" Новомосковське районне відділення енергозбуту розрахунків здійснив та врахував наступні витрати: у період 2013 року постачальником виставлено рахунків на загальну суму 311766 грн., фактично позивачем сплачено та віднесено до складу витрат суму в розмірі 291851,93 грн.. У період 2014 року постачальником виставлено рахунків на загальну суму 318374,9 грн., фактично позивачем сплачено та віднесено до складу витрат суму в розмірі 310072,15 грн.. У період 2015 року постачальником виставлено рахунки на загальну суму 458971,20 грн., фактично сплачено та віднесено до складу валових витрат суму у розмірі 404173,3 грн.

Також відповідно до порядку розрахунків, встановленого договором про постачання природного газу за регульованим тарифом від 28.12.2012 №2013/ТП -ПР -102386 та від 01.07.2015 №2015 - ТП-ПР - 0500089, у період 2014 року постачальником виставлено рахунки на загальну суму 35466,36 грн., які позивач сплатив та, відповідно, врахував у складі витрат. У період 2015 року постачальником виставлені рахунки на загальну суму 46434,37 грн., фактично позивачем сплачено та віднесено до складу витрат суму у розмірі 44559,2 грн.

У даному випадку нерухомість ФОП ОСОБА_2, яка нею надавалася в оренду у періоді, що перевірявся, за адресою: м. Новомосковськ, вул. Тургенєва, 11а, відносяться до основних засобів.

Фактичне виконання сторонами умов вказаних договорів, у тому числі й оплати вартості послуг за вказаними договорами податковим органом не заперечувалось, підставою для збільшення позивачу грошових зобов'язань (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за вказаними операціями слугував висновок податкового органу про неправомірність дій щодо віднесення до складу валових витрат сум передплат за електроенергію та газопостачання.

Відповідно до пункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів (для фізичної особи - підприємця), належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином вказаними нормами визначено, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування має право віднести до витрат звітного періоду, лише ті витрати які зазначені у цих правових нормах та безпосередньо пов'язані з отриманням доходів.

Отже позивачем правомірно віднесено витрати понесені у зв'язку з сплатою за спожитий газ та надані послуги з електропостачання до витрат пов'язаних з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 р. у справі № 804/8625/16 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України..

Повний текст ухвали виготовлено 06.10.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва