Справа № 334/1284/17(2-а/334/281/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2017 року справа № 334/1284/17(2-а/334/281/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на загальних умовах у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 16.02.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки (2014, 2015, 2016), що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком. В обґрунтування позову зазначив, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФ з 2006 року та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах по Списку №2 у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення». З 19 травня він набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вважає, що має право у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на призначення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 3 роки, що передують зверненню з заявою про перерахунок пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в призначення ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по України за 2014, 2015, 2016 роки та зобов'язано призначити пенсію за віком з 16 лютого 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивачу була призначена пенсія згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення», на даний час вихід позивача на пенсію призначену за іншим законом дає позивачу право на застосування обраного показника заробітної плати.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачу вже призначена пенсія та перерахована у відповідності до норм законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 19.08.2006 року перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах, по Списку № 2 п. «б» ст. 13 у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

З 19 серпня 2011 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 16 лютого 2017 року звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередні роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії.

Відповідно розрахунку Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, позивачу відмовлено в призначенні пенсії, та повідомлено, що показник середньої заробітної плати по Україні береться за 2007 рік, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

- пенсія за віком;

- пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 2 Закону України " Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Нормами ст. 10 Закону № 1058-IV та ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст. 9 Закону № 1058-IV .

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно.

Позивач скористався правом на призначення пенсії на пільгових умовах як особа, що набула стажу на роботі з особливо шкідливими умовами праці відповідно до ст.13 Закону № 1788-ХІІ, яка передбачає, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (461-2016-п), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, в даному випадку переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Водночас ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, роки відсутні.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції приймає до уваги посилання заявника апеляційної скарги на правову позицію викладену в постанові Верховного суду України №133/476/15-а від 29.11.2016 року, і вважає це безпідставним, оскільки у вказаній постанові вирішувався спір з органом ПФУ фізичної особи, яка отримувала пенсію за ст. 55 Закону №1788-ХІІ за вислугу років, що є іншим видом пенсії, ніж пенсія за віком.

Таким чином, предмет спору та спірні правовідносини в даній справі та у справі, що переглядалась Верховним Судом України, є різними і не можуть ототожнюватись. У зв'язку з чим, посилання скаржника на вказану вище постанову ВСУ є безпідставним.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції. В задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак