Справа № 813/1972/13-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б.,
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кіносвіт» (далі - Товариство) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі ДАБІ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариства, Львівської міської ради, ОСОБА_5, про визнання нечинним і скасування дозволу на виконання будівельних робіт,

установила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 31 травня 2017 року залишив без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року про задоволення позову.

Товариство не погодилось з ухвалою суду касаційної інстанції і подало заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права у подібних правовідносинах, що регулюють питання юрисдикційності спорів. З погляду заявника, заявлені вимоги підтверджується ухвалами суду касаційної інстанції від 5 березня 2015 року, 1 березня 2017 року (справи №№ К/9991/53301/12, К/9991/53302/12, К/800/37981/15).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За статтею 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

У рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції з огляду на форму та зміст заявленої вимоги - визнання протиправним і скасування дозволу ДАБІ у Львівській області на виконання будівельних робіт, виданого Товариству на початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень - дійшов висновку про законність і обґрунтованість заявлених вимог, оскільки із встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи об'єктивно висновувалось, що Товариство фактично проводило нове будівництво на прибудинковій території будинку (за рішеннями судів господарської юрисдикції), яке призводить до руйнування будинку квартири позивачки.

В ухвалах від 5 березня 2015 року, 1 березня 2017 року, наданих на порівняння, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанції про те, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що оскаржений дозвіл певного органу архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт обмежує права територіальної громади чи органів та/або посадових осіб місцевого самоврядування. Послався суд й на те, що позивачі у цих справах не обґрунтували зв'язку і залежності між діями, рішенням чи бездіяльністю контролюючого органу державної влади і заявленим порушенням їхніх прав, свобод чи інтересів, що дає їм право на судовий захист.

Зі змісту заяви і характеру її вимог видно, що заявник оспорює правильність застосування норм процесуального права при прийняті судового рішення, яке за своїм видом та юридичним значенням є кінцевим судовим актом, ухваленим за наслідками перегляду справи по суті спору. Водночас це рішення, як і судові рішення, надані для порівняння, не відноситься до тих, що в процесуальному сенсі перешкоджають подальшому провадженню у справі або які прийняті з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Отож, попри відмінності фактичних обставин, за яких ухвалювалися оспорене та порівнювані рішення, заяву належить визнати не обґрунтованою ще й тому, що в розумінні положень пункту 2 частини першої статті 237, пункту 3 частини другої статті 239 КАС ці рішення не утворюють предмет перегляду, за якого можливий допуск справи до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: товариства з обмеженою відповідальністю «Кіносвіт», Львівської міської ради, ОСОБА_5, про визнання нечинним і скасування дозволу на виконання будівельних робіт для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2017 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

О.Б. Прокопенко