Справа № 185/1052/17(2-а/185/132/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2017 рокусправа № 185/1052/17(2-а/185/132/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у справі № 185/1052/17(2-а/185/132/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити, перерахувати та виплатити пенсію за віком, -

ВСТАНОВИЛА:

07 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просить визнати протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні йому з 10 січня 2017 року пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст. 40 щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначити йому пенсію за віком з 10.01.2017 року відповідно до ст. 26 з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне та не всебічне дослідження обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи, надання їм неправильної оцінки, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що призначена та обчислена йому пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" є іншою ніж пенсія за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за якою він звернувся вперше в січні 2017 року при досягненні 60 річного віку.

Порядок обчислення і умови призначення загальної пенсії за віком при досягненні 60 річного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суттєво відрізняється від порядку обчислення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Посилається на постанову Верховного суду України від 29.11.2016 року по справі №133/476/15-а, в якій вирішувалось питання переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, які не є тотожними відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ухвалу Вищого адміністративного суду України по справі №263/6512/15-а від 30.03.2017 року.

Отже, пенсія за віком на пільгових умовах, що була призначена на підставі ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не відрізняється обчисленням та призначенням від пенсії за вислугу років відповідно до цього ж Закону, а тому слід враховувати висновки Верховного суду України викладені у постанові від 29.11.2016 року по справі №133/476/15-а.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що позивач - що позивач перебуває на обліку в територіальному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 22.08.1997 року отримує пенсію за віком, призначену йому на пільгових умовах згідно статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що позивачу відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначена пенсія за віком, яка перераховувалася з набранням чинності 1 січня 2004 року Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", отже позивачем реалізовано право на призначення пенсії за віком.

У зв'язку з досягненням пенсійного віку 10.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено ч.2 ст. 40 цього Закону.

Комісією щодо розгляду питань пов'язаних з призначенням( перерахунком) та виплатою пенсій Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії.

У листі від 18.01.2017 року №1762/07/18 відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про те, що відсутні підстави для призначення, нарахування та виплати пенсії відповідно до т.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням ст.40 цього Закону, так як раніше була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, яка з 01.01.2004 року обчислена за нормами ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і іншими законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка діяла в момент призначення позивачу пенсії за цим Законом, передбачалися види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено такі види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З аналізу норм ст.ст.9, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" випливає, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до розділу II (трудові пенсії) Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено кола осіб, які мають право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку.

Таким чином, Законом України "Про пенсійне забезпечення" визначено коло працівників, яким призначається пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку встановленого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в якій також як і в статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачається право чоловіків на пенсію за віком після досягнення 60 років.

Станом на момент розрахунку пенсії позивача за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058, а Закон України "Про пенсійне забезпечення" визначає лише право особи на пільгову пенсію.

З урахуванням викладеного, твердження позивача про те, що призначена йому пенсія на пільгових умовах у відповідності до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не вважається пенсією за віком у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є безпідставними.

Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як Законом України "Про пенсійне забезпечення" (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається пп.3 п. 2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

Колегія суддів вважає, що у справі, що розглядається, у позивача відсутні підстави для призначення пенсії за віком, оскільки він претендує на пенсію в межах одного виду, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки позивач у справі скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому перераховувалася у визначеному Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" порядку, відсутні законодавчо визначені підстави вдруге призначати позивачу за його заявою пенсію за віком у відповідності до статті 26, з урахуванням частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в повному обсязі доведено правомірність своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки цей вид пенсії вже був йому раніше призначений, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у справі № 185/1052/17(2-а/185/132/17) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, відповідно до вимог статей 211- 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник