Справа № 547/312/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 р.Справа № 547/312/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Перцової Т.С.
Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017р. по справі № 547/312/17
за позовом ОСОБА_1
до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку,
ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту Глобинське ОУПФУ Полтавської області, відповідач), в якому просив суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язати Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30 жовтня 2016 року.
Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017р. по справі № 547/312/17 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 30 жовтня 2016 року.
Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.
Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017р. по справі № 547/312/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що за відсутності первинних документів, що підтверджують період участі, населений пункт чи об`єкт, де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС, необхідних для призначення позивачеві пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідач правомірно відмовив у призначенні ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).
Як вбачається з довідки виданої Лубенським автотранспортним підприємством 15355 18.01.1993 року № 39/06, ОСОБА_1 за роботу в населеному пункті Чорнобиль в період з 09.03.1987року по 31.03.1987 року по місцю роботи в Лубенському автотранспортному підприємстві 15355 по відомостях від 31.03.1987 року № 3 виплачувалася заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 2 (а.с.16).
Згідно з архівною довідкою № 446 від 17.10.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Полтавської області, у відомостях нарахування заробітної плати працівникам Лубенського автотранспортного підприємства 15355 є дані про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з січня 1987 року по грудень 1987 року, в тому числі за березень 1987 року за виконання робіт в Чорнобилі (а.с. 19).
Відповідно до довідки № 2307, виданої Міністерством автомобільного транспорту Української РСР, остання видана ОСОБА_2 (по-батькові зазначено нерозбірливо) в тому, що він в період з 09.03.1987 року по 31.03.1987 року працював на об`єктах ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.21).
ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.03.1993 року (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досяг 52- річного віку.
30.10.2016 року (не заперечувалося відповідачем), ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області із заявою про призначення йому пенсії відповідно до норм статті 55 ЗУ « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та 16.11.2016 року Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Полтавської області № 94 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до норм статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи» із зменшенням пенсійного віку (а.с. 13).
Підставою відмови стала відсутність документів, які підтверджує в установленому законом порядку періодів його роботи у зоні відчуження.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про його оскарження, визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на дострокове призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки ним надано достатньо доказів для підтвердження факту перебування його в зоні відчуження по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС за певний період та призначення йому пенсії на пільгових умовах.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
У відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон N 796-XII). Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, - передбачено зменшення віку на 8 років.
Зі змісту ст. 55 Закону N 796-XII випливає, що пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, призначаються лише учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи.
Положеннями частин 1 та 4 ст.15 Закону N 796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
У відповідності до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Зазначеній категорії осіб згідно зі ст. 65 Закону N 796-XII за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Такі посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими зазначеним Законом.
Слід відмітити, що у відповідності до ст.10 Закону N 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців *, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Колегія суддів зазначає, що участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році підтверджена наявною в матеріалах справи копією посвідчення другої категорії від 15.03.1993 р. серії НОМЕР_1 (а.с.9), яка, що не заперечується відповідачем по справі, надавалась позивачем при зверненні до Глобинського ОУПФУ Полтавської області за призначенням пенсії.
Слід відмітити, що правомірність видачі позивачеві посвідчення відповідачем по справі не оспорюється, воно видано відповідним уповноваженим органом виконавчої влади і є дійсним.
Дослідженою в ході апеляційного періоду справи довідкою та відомостями, виданими Лубенським автотранспортним підприємством 15355 від 18.01.1993 року № 39/06, підтверджується період роботи ОСОБА_1 в населеному пункті Чорнобиль 22 дні (з 09.03.1987року по 31.03.1987 року) та виплата позивачу по місцю роботи в Лубенському автотранспортному підприємстві 15355 по відомостях від 31.03.1987 року № 3 заробітної плати з урахуванням коефіцієнта 2 (а.с.16-18).
Посилання апелянта на неврахування вказаної довідки з огляду на незазначення в останній інформації, що виплачена сума заробітку нарахована позивачу саме за період виконання робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, не відповідають дійсності, оскільки з вказаного документу чітко вбачаються і періоди роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження, і те, що заробітна плата виплачена з урахуванням коефіціентом 2, який застосовувався виключно при виплаті коштів за виконання такої роботи.
Крім того, наданою архівною довідкою 446 від 17.10.2016 року, виданою Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Полтавської області підтверджується, що позивачу нараховувалася заробітна плата за березень 1987 року у розмірі 413,60 грн. за роботу в Чорнобилі з посиланням на подорожні листи та відомості.
Також, період роботи позивача з 09.03.1987 року по 31.03.1987 року на об`єктах ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується довідкою № 2307, виданої Міністерством автомобільного транспорту Української РСР (а.с.21).
Колегія суддів зауважує, що незазначення в довідці відомчого архіву Міністерства інфраструктури України від 08.11.2016 року № 86 конкретних періодів перебування позивача в зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з огляду на вказівку про те, що ОСОБА_1 значиться у списку АТП-15355 на стор. 106 за порядковим номером 39 з періодом перебування на ЧАЕС для ліквідації наслідків аварії 1986р.-1988р., не є підставою для судження відповідача про невизнання даногодокумента таким, що підтверджує в установленому законодавством порядку періодів роботи у зоні відчуження.
Враховуючи, що наданими ОСОБА_1 до відповідача документами (посвідченням, довідками, поданими разом із заявою про призначення пенсії) в їх сукупності підтверджено період його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 09.03.1987 року по 31.03.1987 року, тобто більше 14 календарних днів, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Заперечуючи проти позову, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, правомірність своїх дій щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах належним чином не довів.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного органу або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. Частиною 1 ст. 45 зазначеного Закону визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Оскільки заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була подана до Глобинського ОУПФУ Полтавської області 30.10.2016 року, вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію з цієї дати підлягає задоволенню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 18.07.2017р. по справі № 547/312/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 09.10.2017 р.