Справа № 335/10269/17
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпоряджень щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпоряджень щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позову зазначав, що він працював народним суддею Мелітопольського міського народного суду Запорізької області з 26.06.1987 року по 10.07.1992 року; суддею Апеляційного суду Запорізької області з 02.09.2002 року по 20.09.2016 року. З 20.09.2016 року суддя у відставці.

21.09.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання і отримав памятку пенсіонеру.

Згідно з протоколом 3130 від 05.10.2016 року, розпорядженням відповідача позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 % від його суддівської винагороди починаючи з 21.09.2016 року та встановлено виплачувати йому в місяць 25376 грн. 45 коп. При цьому, йому було зараховано до суддівського стажу: 19 років 1 місяць 5 днів роботи на посаді судді; 4 роки 7 місяців 23 дні роботи на посаді слідчого; 2 роки 14 днів військової служби.

Розпорядженням 813224 від 05.12.2016 року довічне грошове утримання позивача було змінено з формулюванням перерахунок через зміну надбавки та призначено щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 01.12.2016 року та встановлено виплачувати у місяць 23 606 грн.

При цьому, йому до суддівського стажу було зараховано лише 19 років 1 місяць 5 днів роботи на посаді судді.

Розпорядженням 813224 від 03.05.2017 року довічне грошове утримання позивача було змінено з формулюванням перерахунок через зміну надбавки та призначено щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 21.09.2016 року та встановлено виплачувати в місяць 24 669 грн. 34 коп. При цьому, суддівський становив 19 років 1 місяць 5 днів роботи на посаді судді.

Розпорядженням 813224 від 04.05.2017 року його довічне грошове утримання знову було змінено із формулюванням перерахунок через зміну надбавки та призначено щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 05.01.2017 року та встановлено виплачувати в місяць 27 221 грн. 34 коп.

Знову таки до суддівського стажу було зараховано 19 років 1 місяць 5 днів роботи на посаді судді.

Розпорядженням 813224 від 21.08.2017 року довічне грошове утримання було змінено з формулюванням перерахунок через зміну надбавки та призначено щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 05.01.2017 року та встановлено виплачувати в місяць 26 048 грн. 00 коп. При цьому, до суддівського стажу було зараховано 19 років 1 місяць 5 днів роботи на посаді судді.

Позивач зазначає, що він дійсно має 19 років 1 місяць 5 днів стажу роботи на посаді судді. Разом з тим, для визначення його стажу судді, який дає право на відставку, і як наслідок чого щомісячне довічне грошового утримання слід враховувати стаж роботи на посаді слідчого, час проходження військової служби та ? частку навчання у вищому навчальному закладі, ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XI, яка повинна була застосована відповідачем на підставі п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, було встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Крім стажу роботи на посаді судді, які становлять 19 років 1 місяць 5 днів, позивач має також 4 роки 7 місяців 22 дні стажу роботи на посаді слідчого, а також відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 йому має зараховуватися половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського 1 рік та період проходження строкової військової служби 2 роки 13 днів, що становить станом на 20 вересня 2016 року 26 років 9 місяців 7 днів.

Посилаючись на те, що хоча і чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» чітко не визначає врахування іншої діяльності крім суддівського стажу при визначенні права судді на відставку, проте, з огляду на те, що він, як суддя, набув таке право до моменту набрання чинності цієї редакції Закону, який не позбавляє права на відставку суддів, які набули таке право до набрання чинності цього Закону, йому повинно бути зараховано до стажу судді, стаж роботи на посаді слідчого, військової служби та ? право на довічне грошове утримання у розмірі 90 % відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на викладене позивач вважає неправомірними дії, протокол та розпорядження відповідача щодо визначення йому розміру щомісячного довічного грошового утримання 80 % від суддівської винагороди лише із стажу на посадах судді без врахування його стажу на посадах слідчого, строку військової служби та ? частини строку навчання, які дають право на щомісячне довічне грошове утримання 90 % від суддівської винагороди відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016 без обмеження граничного розміру.

Крім того, відповідно до ст. ст. 133, 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», ст. 2 Закону України «Про оплату праці» грошове утримання (заробітна плата) судді складається із суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Більше того, згідно з висновками Верховного Суду України, викладених у його чисельних постановах, зокрема й в постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 18 травня 2013 року, 6 листопада 2013 року, 4 березня 2014 року, 8 липня 2015 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 тощо), матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід)застрахованої особи для обчислення пенсії, а у випадку позивача щомісячного грошового утримання.

Проте, всупереч цим положенням законів та правовим позиціям Верховного Суду України, які є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, відповідач при визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання жодного разу не врахував 1/12 розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, який становив: 1329 грн. 17 коп. на 20 вересня 2016 року та 1466 грн. 67 коп. на 1 січня 2017 року та на 17 серпня 2017 року.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії, протоколи та розпорядження відповідача ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 05.10.2016 року, 05.12.2016 року, 03.05.2017 року, 04.05.2017 року та 21.08.2017 року у розгляді його заяви від 21.09.2016 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання, визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобовязати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя починаючи з 21.09.2016 року призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум; зобов'язати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

В судове засідання позивач не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м Запоріжжя, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень або пояснень на позов не подавав.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, який належним чином був повідомлений про день, час та місце її розгляду, на підставі наявним письмових доказів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 26.06.1987 року по 10.07.1992 року працював народним суддею Мелітопольського міського народного суду Запорізької області, а у період з 02.09.2002 року по 20.09.2016 року - суддею Апеляційного суду Запорізької області. З 20.09.2016 року позивача відраховано зі складу суддів Апеляційного суду Запорізької області.

З 21.09.2016 року ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року.

Згідно з протоколом ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 3130 від 05.10.2016 року, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 % від його суддівської винагороди починаючи з 21.09.2016 року та встановлено виплачувати йому в місяць 25376 грн. 45 коп. При цьому, до суддівського стажу йому було зараховано: 19 років 1 місяць 5 днів роботи на посаді судді; 4 роки 7 місяців 23 дні роботи на посаді слідчого; 2 роки 14 днів військової служби.

Розпорядженням відповідача № 813224 від 05.12.2016 року довічне грошове утримання позивача було змінено, як зазначено перерахунок проведено через зміну надбавки, та призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 01.12.2016 року та встановлено виплачувати у місяць 23 606 грн.

Розпорядженням відповідача № 813224 від 03.05.2017 року довічне грошове утримання позивача знову було змінено, із зазначенням перерахунок через зміну надбавки, та призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 21.09.2016 року, встановлено виплачувати в місяць 24 669 грн. 34 коп.

Розпорядженням відповідача № 813224 від 04.05.2017 року довічне грошове утримання позивача знову було змінено, із формулюванням перерахунок через зміну надбавки, призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 05.01.2017 року та встановлено виплачувати в місяць 27 221 грн. 34 коп.

Розпорядженням відповідача № 813224 від 21.08.2017 року довічне грошове утримання було перераховано, як зазначено через зміну надбавки, призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди починаючи з 05.01.2017 року та встановлено виплачувати в місяць 26 048 грн. 00 коп.

Вказані обставини свідчать, що починаючи з 05.12.2016 року позивачу було призначено щомісячне довічне грошового утримання у розмірі 80 % від його суддівської винагороди, виходячи із суддівського стажу 19 років 1 місяць 5 днів роботи на посаді судді. Інші періоди роботи ОСОБА_1 до суддівського стажу, який враховується при визначенні розміру грошового утримання судді, відповідачем не було зараховано.

ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя із заявою про перерахунок його пенсії, з урахуванням його роботи на посаді слідчого, військової служби та періоду навчання у юридичному інституті, що дає йому право на призначення довічного грошового утримання у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки загальний стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 20.09.2016 року становить 26 років 09 місяців та 07 днів.

Разом із тим, листом від 23.08.2017 року № 298/А-9 Центральне обєднане УПФУ м. Запоріжжя повідомило про відмову здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, посилаючись на те, що ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року не передбачено роботу на посаді слідчого, військова служба та навчання у юридичному інституті.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Згідно з п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (чинного на час виникнення спірних правовідносин) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VIII ОСОБА_1 звільнено з посади судді у звязку з поданням заяви про відставку.

Статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Проте, суд приходить до висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який надає йому право на звільнення та отримання щомісячного довічного грошового утримання, має визначатися на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла до 28.03.2015 року (до внесення змін Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII), оскільки позивач набув таке право до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 визначено, що незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності ї недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

За змістом абз. 2 п.3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих, у звязку з чим до стажу роботи позивача на посаді судді має зараховуватися періоди його роботи на посадах слідчого, період проходження військової служби, а також половина періоду його навчання на денному відділенні юридичного факультету, оскільки ОСОБА_1 має загальний стаж роботи на посаді судді більше 10 років, а саме 19 років 1 місяць 5 днів.

Слід зазначити, що рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, та визначено, що частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтями 58 та 64 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи; конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно ж до статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з п.8 ч.4 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 вказаної статті Закону).

Враховуючи вищенаведені положення законодавства України, суд приходить до висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді відповідно до постанови КМУ від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», враховуючи, що позивач має стаж роботи безпосередньо на посаді судді понад 10 років, повинен бути зарахований календарний період проходження строкової військової служби, а саме 02 роки 00 місяців 13 днів, половина періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського, а саме 01 рік 00 місяців 00 днів, та період роботи в органах внутрішніх справ на посадах слідчого, а саме 04 роки 07 місяців 22 дні.

Таким чином стаж роботи позивача на посаді судді, що дає позивачу право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, становить 26 років 09 місяців 07 днів, а розмір його щомісячного довічного грошового утримання - відповідно 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стосовно врахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення при обчисленні щомісячного грошового утримання судді у відставці, необхідно зазначити, що згідно зі ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Крім того, згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином до системи оплати праці судді входить матеріальна допомога на оздоровлення у вигляді додаткового посадового окладу відповідно до ст. 134 Закону України №2453-VI, з неї сплачується збір на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а тому ці виплати необхідно включати до грошового утримання судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З огляду на викладене, оскаржувані позивачем дії субєкта владних повноважень, які знайшли своє відтворення у його розпорядженням є протиправними та не ґрунтуються на приписах, встановлених відповідними нормативно-правовими актами.

Отже, суд дійшов висновку, що при здійсненні розрахунку стажу роботи позивача на посаді судді і визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, у звязку з чим його дії та рішення слід визнати протиправними та зобовязати його призначити та виплатити позивачу з 21.09.2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч. 1 ст.94 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00грн.

Крім того, відповідно до ст. 267 КАС України суд вважає необхідним зобовязати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9-12, 71, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпоряджень щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії, протокол та розпорядження ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 05.10.2016 року, 05.12.2016 року, 03.05.2017 року, 04.05.2017 року та 21.08.2017 року щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.09.2016 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання у відставці, визначення стажу роботи та розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобовязати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 21.09.2016 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру довічного грошового утримання з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобовязання ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подати у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Н.І. Рибалко