Справа № 807/1184/16
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8509/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Регіонального Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Регіонального Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом до Регіонального Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області про визнання протиправною відмови у реєстрації транспортного засобу RENAULT НОМЕР_2, 1995 року випуску та зобов'язання зареєструвати зазначений транспортний засіб.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року адміністративний позов задоволений частково. Визнано протиправними дії Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні державної реєстрації транспортного засобу RENAULT НОМЕР_2, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1; зобов'язано Регіональний сервісний центр МВС України в Закарпатській області, в особі Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач - Регіональний Сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації транспортних засобів. Зазначений Порядок є обов'язковим для всіх фізичних та юридичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Оскільки позивачем не дотримано вимог щодо подання документів, необхідних для реєстрації транспортного засобу, то відмова відповідача є правомірною. Крім того, позивачем пропущений строк для проведення державної реєстрації транспортного засобу.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника сторони, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як встановлено з матеріалів справи, 05 лютого 2010 року ОСОБА_2 на митну територію України ввезено та проведено процедуру митного оформлення транспортного засобу - вантажного автомобіля RENAULT НОМЕР_4, 1995 року випуску, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1, із сплатою усіх обов'язкових податків і зборів, визначених законодавством України за митною декларацією від 15.02.2010 року № 300000009/2010/000198. На зазначений транспортний засіб 15.02.2010 року Ужгородською митницею Державної митної служби України оформлено посвідчення про реєстрацію НОМЕР_3.

17 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Закарпатської митниці ДФС із заявою про видачу йому дублікатів (за можливості) чи завірених копій документів, що засвідчують ввезення та митне оформлення транспортного засобу RENAULT НОМЕР_4, зокрема ВМД та повідомлення про реєстрацію ТЗ від 15.02.2010 року, оскільки документи, що підтверджують митне оформлення та ввезення транспортного засобу були втрачені (а.с. 13).

На звернення ОСОБА_2, Закарпатська митниця листом підтвердила факт ввезення позивачем на митну територію України 05.02.2010 року та розміщення в митний режим імпорт із сплатою усіх обов'язкових податків і зборів, визначених законодавством України за МД від 15.02.2010 року № 300000009/2010/000198 транспортного засобу RENAULT НОМЕР_4, 1995 року виготовлення, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 та оформлення посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5. Крім того, Закарпатська митниця у листі зазначила, що документи, на підставі яких здійснено митне оформлення вказаного транспортного засобу, та які зберігалися в архіві митниці, знищено у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання (а.с. 14).

10 серпня 2016 року позивач звернувся до Територіального сервісного центру 214 МВС України для державної реєстрації транспортного засобу (а.с.13) та подав копію посвідчення про реєстрацію НОМЕР_3, копію заяви до Закарпатської митниці від 17.09.2015 року та копію відповіді Закарпатської митниці від 24.09.2015 року.

За результатами розгляду даного звернення територіальним сервісним центром 2141 Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області від 25.08.2016 року № 31/7/1-62 відмовлено у реєстрації транспортного засобу марки RENAULT НОМЕР_4, 1995 року випуску, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 у зв'язку з відсутністю вказаних в пунктах 10 та 29 Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 року документів, необхідних для реєстрації транспортного засобу (а.с. 34-35).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що у зв'язку із втратою документів, на підставі яких здійснено митне оформлення транспортного засобу та їх знищенням Закарпатською митницею ДФС, у позивача не було можливості надати оригінали необхідних для реєстрації документів, а відтак відмова відповідача у реєстрації транспортного засобу є неправомірною.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд та зазначає наступне.

Відповідно до ч .1 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до ч. 2 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Згідно із ч. 3 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Відповідно до ч. 4 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно ч. 9 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 затверджено «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (надалі - Порядок), яким встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх (п.2 Порядку).

Згідно п. З Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Також, згідно п. 30.1. Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою КМУ № від 10.10.2001 року передбачено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов'язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідно до п. 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлена в установленому порядку - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація , або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно до п. 10 Порядку державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Пунктом 29 Порядку встановлено, що у разі коли транспортні засоби перебували в експлуатації за межами України і були зареєстровані у відповідних органах іншої держави, обов'язковим є подання до сервісних центрів МВС реєстраційних або прирівняних до них документів такої держави.

Як встановлено апеляційним судом і визнається позивачем, реєстраційні або прирівняні до них документи іншої держави (до прикладу це може бути - технічний паспорт на транспортний засіб іноземної держави або дублікат його, тощо) на транспортний засіб марки RENAULT НОМЕР_4, 1995 року випуску, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1, що був придбаний за межами України, ОСОБА_2 для реєстрації транспортного засобу не подавались.

Апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано вимог п.8, 10, 29 Порядку, зокрема, не подано оригіналів документів, необхідних для здійснення державної реєстрації транспортного засобу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що пропуск позивачем строку для державної реєстрації транспортного засобу, передбачений п.7 Порядку, не впливає на право реєстрації транспортного засобу, оскільки такої підстави для відмови у реєстрації транспортного засобу як пропуск 10 - денного строку законодавством не передбачено.

Апеляційний суд зазначає, що рішення Регіонального Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області про відмову у реєстрації транспортного засобу прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо, відтак підстав для його скасування немає і в задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Регіонального Сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі № 807/1184/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник

Постанова складена в повному обсязі 09.10.2017 року.