Справа № 521/18744/16-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 521/18744/16-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Сегеда О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді доповідача ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді за участю секретарівОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області , 3-тя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росла" про визнання постанов та оцінки майна протиправними ,-

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2016року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_8, та просила визнати протиправним и дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_8 щодо винесення постанови від 30.09.2016 року про призначення субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні ВП № 52091275, визнати протиправною та скасувати постанову від 30.09.2016 року про призначення субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні ВП № 52091275 та визнати протиправною оцінку майна згідно із звітом від 17 жовтня 2016 року, який складений ТОВ «РОСЛА» щодо субєкту нерухомості квартира №1, загальною площею 103,5 кв.м., житловою площею 65,0 кв.м., підсобна 38, 5 кв.м., корисна 103, 5 кв.м., кухня 8,00 кв.м., що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаною постановою представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, та просив її скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.1-2 ст.181 КАС України ( в ред.,діючої на момент виникнення правовідносин),учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 100 КАС України( в редакції на момент вчинення судом процесуальної дії, згідно з ч.2 ст.5 КАС України ), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судами 1-ої та апеляційної інстанцій було встановлено, що постанова від 30.09.2016 року про призначення субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні ВП № 52091275,була направлена позивачу простим поштовим відправленням та не була нею вчасно отримана, що також було частково визнано представником відповідача.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку ,що позивачем з поважних причин був пропущений, встановлений ст.181 КАС України , який підлягає поновленню .

Відповідно до норм ст. 13 Закону України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження"( в ред.,діючої на момент виникнення правовідносин )ід час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України № 606-XIV , підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі написи нотаріусів.

Згідно ст. 25 Закону України №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 58 Закону України №606-ХІV ,визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Але, Закон України від 02.06.2016, № 1404-VIII "Про виконавче провадження", який врегулював правовідносини ,що виникли після набуття ним чинності 05.10.2016 року.

Згідно п .2 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінета Містрів України від 10.09.2003, № 1440 об'єкти оцінки - майно та майнові права, які підлягають оцінці. Об'єкти оцінки класифікують за різними ознаками, зокрема, об'єкти оцінки в матеріальній та нематеріальній формі, у формі цілісного майнового комплексу; об'єкти оцінки у матеріальній формі - нерухоме майно (нерухомість) та рухоме майно;нерухоме майно (нерухомість) - земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов'язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна; необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування; непрофесійна оцінка - оцінка, проведена з порушенням кваліфікаційних вимог, що визначаються законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що 28 квітня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа - Банк» (далі - ПАТ «Альфа - Банк») та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір №800000235 від 28 квітня 2007 року.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_9 зобов'язань за кредитним договором №800000235 від 28 квітня 2007 року між ПАТ «Альфа - Банк» та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір №800000235-И від 28 квітня 2007 року, згідно якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22, яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2001 року (а.с.93-95,113-114).

ПАТ «Альфа - Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Загальна заборгованість ОСОБА_9 за кредитним договором №800000235 від 28 квітня 2007 року за період з 28 лютого 2014 року по 28 червня 2016 року склала 137767,56 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 113810,82 дол. США, заборгованість за відсотками -23956,74 дол. США.

Оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ухилялися від належного виконання своїх зобов'язань, ПАТ «Альфа - Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_10 про вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру саме квартиру №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22,, яка належить на праві власності ОСОБА_7

06 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_10, вчинено виконавчий напис №15257 щодо звернення стягнення на квартиру №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22, що належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2001 року (а.с.96).

01 вересня 2016 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_8 на підставі виконавчого напису №15257 виданого 06 серпня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_10, було відкрите виконавче провадження про звернення стягнення на квартиру №1, загальною площею 103.5 кв.м., житловою площею 65,0 кв.м., що знаходиться за адресою:м. Одеса, Фонтанська дорога,22, що належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2001 року (а.с.98).

В ході примусового виконання виконавчого напису №15257 від 06 серпня 2016 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_10, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_8 від 08 вересня 2016 року було накладено арешт на квартиру №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22, (а.с.100).

29 вересня 2016 року при примусовому виконанні виконавчого напису №15257 від 06 серпня 2016 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, старшим державним виконавцемвідділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_8 було складено акт опису й арешту майна та акт державного виконавця від 29 вересня 2016 року, в якому було зафіксовано, що боржник в квартирі №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22,,фактично не мешкає більше трьох років, доступ до квартири обмежений (а.с.108-110).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_8 від 30.09.2016 року було призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ «Росла» для участі у виконавчому провадженні щодо надання письмового висновку з питань визначення вартості арештованого майна, а саме квартири №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22,, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 144/16 від 15.02.2016 року (а.с.120).

Судом 1-ої інстанції також встановлено, що 17 жовтня 2016 року відповідачу надійшов звіт про оцінку майна станом на 13 жовтня 2016 року, відповідно до якого оціночна вартість описаного майна - квартири №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22,, становить 1685455,00 грн. Експертом було здійснено визначення ринкової вартості об'єкта оцінки для подальшої реалізації. Експертом задіяно три підходи до визначення вартості майна експертним шляхом: витратний (майновий), порівняльний (аналогів продажів), підхід, який базується на капіталізації доходів ,з трьох підходів визначення вартості майна, експертом був взятий порівняльний. (а.с.122-137).

20 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області було доведено сторонам виконавчого провадження та роз'яснено право подати державному виконавцю заперечення щодо оцінки в десятиденний строк з дня надходження повідомлення (а.с.140,141).

В матеріалах виконавчого провадження відсутні заперечення позивачки щодо оцінки майна, а саме квартири №1, що знаходиться за адресою : м. Одеса, Фонтанська дорога, буд.22,, проведеної ТОВ «Росла».

Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 522/20955/16-ц від 10.04.2017 року за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Росла» про скасування звіту про оцінку майна (а.с.164), було відмовлено у задоволенні позову та встановлено , що оцінка майна та проведення рецензування звіту про оцінку були проведені відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», так як позивачем не надано доказів , що звіт про оцінку майна є некоректним, непрофесійним та неправильним що є фактом преюдиціального значення згідно ч.1ст.72 КАС України .

Однак , згідно п. 11.Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду, від 13.12.2010, № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби")Відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, судам необхідно мати на увазі, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Судам слід звернути увагу на те, що управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень, є органами державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу", але не є юридичними особами. Водночас ці органи можуть бути належними відповідачами у справах з приводу оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих у виконавчому провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає ,що належним відповідачем у справі є управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яке помилково, у порушення ст.52 КАС України не було залучено до участі у справі судом 1-ої інстанції.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом ,встановленим законом тобто право на доступ до суду.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно п. 24. Рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04,Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України , кожному гарантується право на захист його прав ,свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом ,ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді ,до підсудності якого вона віднесена .

Відповідно до ст.17 КАС України до компетенції адміністративних судів відносяться, та підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист по рушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з ін ших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Крім того, із врахуванням п.16 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суд, від 13.12.2010, № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і висновки експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу, у звязку з чим - вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, не підлягають розгляду адміністративними судами. У разі якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності - фізична особа, висновок експерта слід оскаржувати в порядку цивільного судочинства, якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності - юридична особа - у порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова суду 1-ої інстанції скасовується у апеляційному порядку , а провадження по справі закривається в порядку ст.157 КАС України ,згідно з п.1 ч.1 якої ,суд закриває провадження у справі, у разі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства .

Крім того, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обовязку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 53 Рішення ЄСПЛ по справі Федорченко та Лозенко проти України (заява №387/03); при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими

Згідно із п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Щокін проти України (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі Скордіно проти Італії(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V).

Таким чином, апеляційний суд вважає , що вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, не підлягають розгляду адміністративними судами, їх слід оскаржувати в порядку цивільного судочинства, що й було здійснено згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 522/20955/16-ц від 10.04.2017 року, а в інший частині погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення іншої частини позовних вимог, у тому числі , у звязку із зверненням до суду до неналежного відповідача.

За таких обставин ,апеляційний суд доходить до висновку ,що у звязку з порушенням норм процесуального права ,що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково , постанову суду 1-ої інстанції - скасувати, у частині розгляду позовної вимоги щодо визнання протиправною оцінки майна згідно із звітом від 17 жовтня 2016 року, який складений ТОВ «РОСЛА» із закриттям провадження у цій частині справі ,так як вказану справу віднесено до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства та необхідно розяснити особі, яка подала позовну заяву правові наслідки закриття провадження по справі , а в іншій частині залишити без змін.

Керуючись, п.1 ч. 1 ст. 3 , п.1 ч.1, ст.157, 185, ч.1ст. 195,196, п.4 ч.1. ст.198, ч.1 ст.203 ,п.4 ч.1ст. 205, 206, ст.254 КАС України, апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 р. скасувати , у частині розгляду позовної вимоги щодо визнання протиправною оцінки майна згідно із звітом від 17 жовтня 2016 року, який складений ТОВ «РОСЛА» .

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною оцінки майна згідно із звітом від 17 жовтня 2016 року, який складений ТОВ «РОСЛА» , закрити .

В іншій частині постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.