Справа № 639/2664/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.Справа № 639/2664/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Ральченка І.М.

при секретарі судового засідання Дудка О.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2017р. по справі № 639/2664/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенанта поліції Матвієнка Микити Валерійовича

про визнання неправомірними дії, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону №4 управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенанта поліції Матвієнка Микити Валерійовича, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2017 року серії БР №665328 про накладення на неї адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., а справу закрити.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2017р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не вірне встановлення судом першої інстанції обставин справи, не обґрунтованість судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2017 року інспектором роти № 1 батальйону №4 управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенанта поліції Матвієнком М.В. винесена постанова серії БР № 665328 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425, грн.

У оскаржуваній постанові зазначено, що 27.04.2017 року о 21 годині 22 хвилин позивач, керуючи автомобілем «Peugeot 206», державний номер НОМЕР_1, в м. Харкові по вул. Сумській не подала сигналу лівим ліхтарем повороту перед поворотом ліворуч на майдан Свободи, чим порушила п 9.2 «б» ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача та заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення позивач оскаржив зазначену постанову до суду.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського Матвієнка М.В.

При перегляді вказаного відеозапису судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Peugeot 206», державний номер НОМЕР_1, у м. Харкові по вул. Сумській не подала сигналу світловим покажчикам повороту перед здійсненням повороту ліворуч на майдан Свободи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення правопорушення доведений належними доказами, рішення відповідача є законним та обґрунтованим, прийняте в межах повноважень та спосіб встановлений Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 9.2 «Б» ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На думку позивача оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, оскільки позивачем Правила дорожнього руху не порушувались. Постанову винесено з порушенням її прав та чинного законодавства, вона є необґрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню.

Судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вищевказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута за адресою: м. Харків, м-н Свободи, 8 (вул. Сумська, 89).

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, відповідачем встановлено особу позивача, відповідні відомості про особу позивача зазначено у оскаржуваній постанові.

Оскаржувана постанова підписана позивачем. Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачем заявлялися будь-які клопотання під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, щодо необхідності надання йому часу для підготовки до розгляду справи, щодо надання доказів, пошуку особи, яка буде надавати правову допомогу тощо.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. ст. 283, 284 КУпАП, а також відповідачем дотримано приписів ст.285 КУпАП.

Так, згідно зі ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської діяльності.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст.258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення відповідачем процедури розгляду справи, судова колегія вважає помилковим такі доводи, щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №1-11/2015 вирішив, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення (рішення №5-рп/2015 від 26.05.2015р.).

Таким чином відповідач, розглянув справу про адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, відносно позивача, за місцем вчинення такого правопорушення, тобто в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція Управління патрульної поліції м. Харкова діяв згідно з приписами ч.1 ст.276 КУпАП та у відповідності до вищевказаного рішення Конституційного Суду України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач пояснила, що 27.04.2017 року, керуючи автомобілем «Peugeot 206», державний номер НОМЕР_1, в м. Харкові по вул. Сумській включила перемикач поворотів перед здійсненням повороту ліворуч на майдан Свободи. Вважала, що через технічну несправність вказаного перемикача міг не спрацювати сигнал світлового покажчика повороту.

Разом з тим, доказів несправності транспортного засобу позивачем не надано.

Судова колегія зазначає, що згідно п. 2.3 § 2 "Обов'язки і права водіїв механічних транспортних засобів", ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

З наведеного вбачається, що позивачем не було виконано цього пункту обов'язків водія, що призвело до порушення позивачем п. 9.2 «Б» ПДР України.

Крім того, в апеляційній скарзі позивачем зазначено, що відповідачем не надано їй можливості заявити будь-які клопотання, надати час для підготовки до розгляду справи, пошуку особи, яка б надала позивачу правову допомогу.

Вказані доводи спростовані самим позивачем в судовому засіданні.

Судова колегія зазначає, що відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

З урахуванням вимог цієї норми є безпідставним посилання апелянта на не врахування її матеріального стану та інших обставин при винесенні оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем Правил дорожнього руху та, як наслідок, правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126,36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Таким чином, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Згідно п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2017р. по справі № 639/2664/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 06.10.2017 р.