Справа № 824/115/17-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/115/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

05 жовтня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідачів: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування відмов, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив: визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 06.02.2017 р. №14/ц/24-13-04-18, від 15.02.2017 №32/ц/24-13-04-18, щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги; визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 03.04.2017 №4618/ц/99-99-04-04-02-14 щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги; зобов'язати Головне управління ДФС у Чернівецькій області та Державну фіскальну службу України прийняти рішення про призначення та проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неповного зясування обставин справи та прийняття необґрунтованої постанови.

29 вересня 2017 року до суду надійшли заперечення на апеляційні скарги (вх.№ 14216/17) від позивача.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримала вимоги апеляційних скарг та просила суд їх задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційних скарг та просили суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 06.12.2000 прийнятий на службу в податкову міліцію.

Наказом Головного управлінням ДФС у Чернівецькій області від 09.12.2016 №263-о звільнено з податкової міліції за п. 65 п.п. "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу викриття кримінальних правопорушень в митній сфері оперативного управління Головного управління ДФС у Чернівецькій області підполковника податкової міліції ОСОБА_2 з 09.12.2016 (а.с. 13).

Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці серії БТ-1 №7855995 (а.с. 12).

30.01.2017 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Чернівецькій області із заявою (рапортом) про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у звязку з тим, що йому встановлено третю групу інвалідності по захворюваннях, повязаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ (податкової міліції) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

До вказаної заяви позивачем додано: довідку МСЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 13.12.2016 серія 10ААА№007457; копію довідки МСЕК до акта огляду медико-соціальною комісією від 13.12.2016 серія 12 ААА №240867; копію свідоцтва про хворобу від 08.12.2016 видану військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області", копію паспорта та копію ідентифікаційного коду (а.с. 18).

Листом від 06.02.2017 №14/9/24-13-04-18 Головне управління ДФС у Чернівецькій області повідомило позивача, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а тому готувати висновки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності та втрати працездатності колишнім працівникам податкової міліції відсутні законні підстави. Також в листі вказано, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 не розповсюджується на працівників податкової міліції (а.с. 19).

13.02.2017 позивач повторно звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про виплату одноразової грошової допомоги, однак листом від 15.02.2017 №32/ц/24-13-04-18 йому відмовлено в задоволенні заяви про виплату такої допомоги (а.с. 9).

01.03.2017 позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України, в якій просив розглянути питання щодо призначення та виплати йому грошової допомоги, у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (а.с. 47).

Листом від 03.04.2017 №4618/ц/99-99-04-04-02-14 Державна фіскальна служба України повідомила позивача, що виплата одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції здійснювалась підрозділом, у якому проходив службу працівник податкової міліції. Також вказано про те, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ. На сьогодні проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано (а.с. 76).

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених ст. 23 Законом № 565-XII, а тому відповідачі протиправно відмовили позивачу в розгляді питання щодо призначення та проведення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, проте вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати в частині стягнення з відповідачів судових витрат на користь позивача, з огляду на наступне.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

Нормами ст. 356 Податкового кодексу України визначено правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Частиною 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 (далі - Закон № 565-XII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон № 565-XII втратив чинність 07.11.2015 у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року.

В той же час, відповідно до абз. 3 п. 15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Проаналізувавши наведені норми законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію".

За приписами ст. 23 Закону № 565-XII порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання ст. 23 Закону № 565-XII, Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок №707). Вказана постанова набрала чинності 23.05.2007.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції", Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850). Дана постанова набрала чинності з 31.10.2015.

Пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на день виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги чинними були норми Порядку № 850.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (пп.2 п. 3 Порядку №850).

Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у звязку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного звязку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не повязане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, імя та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України) (п. 7 Порядку №850).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сімї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку №850).

Відповідно до п. 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, вказаним нормативним актом встановлено певний порядок дій відповідного органу до якого особа звернулася за виплатою грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, який (орган) в свою чергу після надходження від особи заяви з відповідними доданими до неї документами, зобов'язаний, зокрема, скласти та подати до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначених в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги і саме МВС протягом встановленого строку буде вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для виплати грошової допомоги.

Аналізуючи доводи апелянтів стосовно правомірності відмов у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, колегія суддів враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, при зверненні позивача із заявами до відповідачів з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги, останнім були надані всі необхідні документи, перелік яких наведений в самій заяві.

Відтак, отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись п. 8 Порядку № 850, відповідачі зобов'язані були направити висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, для прийняття рішення.

Разом з тим, відповідачі, не складаючи вказаного висновку та не направляючи його до МВС, як це передбачено нормами Порядку №850, повідомили позивача про відсутність можливості здійснити виплату грошової допомоги, чим фактично вирішили віднесене до компетенції МВС питання про наявність чи відсутність підстав для виплати такої допомоги, у зв'язку із чим порушили права позивача та вимоги чинного законодавства.

За таких обставин, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправності таких дій відповідачів та про необхідність зобов'язання останніх повторно розглянути заяви ОСОБА_2 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

Колегія суддів також погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач не втратив права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність була набута під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, в той час як норма Закону України "Про міліцію" щодо виплати такої допомоги залишається чинною.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції помилково застосовано норми процесуального права при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат (судового збору), з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд першої інстанції стягнув на користь позивача судові витрати (судовий збір) у розмірі 2560,00 грн. у рівних частках з обох відповідачів, однак помилково не зазначив в резолютивній частині рішення, що таке стягнення судових витрат необхідно провести за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, у зв'язку із чим суд апеляційної інстанції скасовує оскаржуване рішення суду в цій частині та приймає нову постанову суду.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат, а відтак доводи апелянтів щодо порушення норм процесуального права частково знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню цій частин, а в решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування відмов, зобов'язання вчинити дії скасувати в частині стягнення з Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 судових витрати (судового збору) в сумі 1280,00 грн. та стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_2 судових витрат (судового збору) в сумі 1280,00 грн.

В цій частині прийняти нову постанову, якою стягнути з Головного управління ДФС у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати (судовий збір) на користь ОСОБА_2 в сумі 1280,00 грн. та стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань судові витрати (судовий збір) на користь ОСОБА_2 в сумі 1280,00 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 жовтня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6