Справа № 331/3881/17 (2-а/331/152/2017)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 жовтня 2017 рокусправа № 331/3881/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Юрко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2017 р. у справі № 331/3881/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій з відмови в перерахунку пенсій відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язання перерахувати та виплачувати пенсію за віком з 01.11.2016 р. в розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2017 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує на відсутність підстав для застосування приписів ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення, оскільки ця норма застосовується при первинному призначенні пенсії.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 КАС України розглянута в порядку скороченого провадження, у зв'язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач народилася 25.08.1957 р., до 01.11.2016 р. отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати. З 01.11.2016 р. позивач отримує пенсію за віком, яку було призначено у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Встановивши, що з заявою про призначення пенсії за віком позивач звернулася після досягнення 59 річного віку, отримує пенсію за віком з 01.11.2016 р., тобто позивачеві призначено пенсію за віком на 38 місяців пізніше, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач набула права на підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 10.11.2003 р. ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в справі № 331/8008/16-а відповідачем призначено позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) з 01.11.2016 р.

Після призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 позивач звернулась до відповідача з питання неврахування при визначенні розміру пенсії за віком підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону № 1058.

Листом від 02.06.2017 р. № 105/Щ-9 відповідачем повідомлено позивача про відсутність підстав для врахування вказаного підвищення, оскільки норми ч. 1 ст. 29 Закону № 1058 застосуються лише при первинному призначенні пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частини 1 статті 29 Закону № 1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Статтею 26 Закону № 1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Позивач як така, що народилась 25.08.1957 р., досягла права на пенсію за віком за Законом № 1058 у віці 56 років, тобто у 2013 році.

За призначенням пенсії за віком за Законом № 1058 позивач звернулась до органу Пенсійного фонду 01.11.2016 р., тобто після досягнення 59 років.

Судом апеляційної інстанції досліджено розрахунок страхового стажу позивача, з якого вбачається, що після досягнення пенсійного віку у 2013 році позивач продовжувала працювати, до страхового стажу зараховано період з 01.09.2013 р. по 30.09.2015 р., з 01.10.2015 р. по 30.09.2016 р.

Відтак, оскільки позивач після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, та набуття права на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058, працювала та звернулась за призначенням пенсії за віком за Законом № 1058 з більш пізнього віку, пенсія за віком повинна бути призначена позивачу з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії та з підвищенням розміру пенсії за віком відповідно до приписів ч. 1 ст. 29 Закону № 1058.

Доводи апелянта про відсутність підстав для застосування приписів ч. 1 ст. 29 Закону № 1058 через те, що ця норма застосовується при первинному призначенні пенсії, а позивач до листопада 2016 р. отримувала пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, як зазначено вище, частиною 1 статті 29 Закону № 1058 чітко визначено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно саме до Закону № 1058, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком.

Тобто, законодавець пов'язує право на отримання вказаного підвищення із первинним призначенням саме пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі звернення особи за призначенням саме такого виду пенсії з більш пізнього віку, ніж встановлений статтею 26 Закону № 1058, та наявності у такої особи страхового стажу після досягнення пенсійного віку.

Таким чином, факт отримання позивачем до досягнення пенсійного віку пенсії за вислугу років, що призначена за Законом України «Про пенсійне забезпечення», а не за Законом № 1058, не позбавляє позивача права на отримання підвищення до пенсії відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 1058.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2017 р. у справі № 331/3881/17 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2017 р. у справі № 331/3881/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: І.В. Юрко