Справа № 428/7863/17
Суддя: Баронін Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/7863/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач вказує, що у квітні 2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про нарахування пенсії. При розрахунку розміру пенсії УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області виключило з трудового стажу позивача період праці у сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 12 жовтня 1988 року по 29 вересня 1997 року. На письмовий запит позивача, відповідач надіслав лист № 24/А-4 від 23.02.2017 року, в якому послався на вимоги інструкції про порядок ведення трудових книжок від 20.06.1974 року № 162, в якій є вимоги згідно яких при звільненні вказується причина звільнення. Позивач вказує, що на час заповнення його трудової книжки діяла постанова Державного Комітету по праці та соціальним питанням від 30.05.1989 року № 164/10-83 «Про трудові книжки членів кооперативів та осіб, працюючих у кооперативах по договорах, для котрих праця у кооперативах є основною». Згідно п. 3 цієї постанови, причина виходу з членів кооперативу вказується тільки у випадку виключення з членів кооперативу. Однак, позивач не був виключений з членів кооперативу, тому причину його виходу з членства у кооперативі вказувати не потрібно. Запис у трудовій книжці позивача про вихід з членів кооперативу «Айдар» затверджений рішенням загальних зборів членів кооперативу від 29.09.1997 та завірений. Позивач вказав, що Статутом сільськогосподарського кооперативу «Айдар» передбачалось використання єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника посад керівників, спеціалістів і службовців, а отже посилання відповідача на те, що не вказана посада особи, чий підпис стоїть у трудовій книжці, є необґрунтованими.

У зв'язку із цим у вказаному позові ОСОБА_1 просить про наступне:

- визнати запис в його трудовій книжці про роботу в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» дійсним та таким, що відповідає положенням законодавства;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, з урахуванням до його загального трудового стажу періоду роботи в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 12.10.1988 року по 29.09.1997 року.

Представник відповідача надала до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначила, що позовні вимоги не визнає з тих підстав, що запис у трудовій книжці позивача про звільнення № 13 не містить посилання на статтю та норму закону, за якою його звільнено. Також вказаний запис не містить найменування посади та прізвища особи, яка його внесла. Стаж роботи позивача за період з 01.01.1996 року по 30.09.1997 року врахований на підставі довідки від 13.05.2015 року № 74.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та під час допиту за правилами допиту свідків пояснив, що запис в його трудову книжку про прийняття до складу сільськогосподарського кооперативу «Айдар» вносив член кооперативу ОСОБА_2, якого кооператив уповноважив на внесення подібних записів. В 1989 році кооператив став сільськогосподарським, адже кооперативу було надано більше 100 гектарів землі. Зараз у позивача немає жодних контактів з колишніми членами кооперативу, хоча він намагався знайти когось із них, в тому числі в соціальних мережах в Інтернеті. Більшість членів кооперативу в 1990-ті роки проживали в м. Луганську, можливо вони там і залишилися. Він був в смт. Новоайдар на місці колишнього розташування бази сільськогосподарського кооперативу «Айдар», але там вже ніякого кооперативу немає і база розграбована. Статуту кооперативу у нього не збереглося. В кооперативі не користувалися Єдиною тарифною сіткою. Врахування стажу роботи в кооперативі дозволить йому отримувати повноцінну пенсію за віком, а не соціальну пенсію, яку він отримує зараз.

Представник відповідача в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що вона є дружиною позивача. Їй відомо, що позивач ОСОБА_1 працював з 1988 року по 1997 рік в кооперативі «Айдар», куди він перейшов з АТП «Укрсільхозхімія». Кооператив розташовувався в смт. Новоайдар, з кооперативу позивач вийшов за власним бажанням, адже станом на 1997 рік позивачу було вигідніше повністю займатися самостійною підприємницькою діяльністю. Вона та позивач намагалися знайти когось із колишніх членів кооперативу, в тому числі в соціальних мережах в Інтернеті, проте це не дало результату. В кооперативі дійсно був такий член як ОСОБА_2, якого вона неодноразово бачила особисто.

Дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В трудовій книжці від 19 вересня 1972 року, виданій на ім'я ОСОБА_1, наявний запис під № 11 від 12.10.1988 року про прийняття позивача на підставі протоколу № 3 від 12 жовтня 1988 року до членів кооперативу «Айдар». Вказаному запису кореспондує запис № 10, в якому вказано, що 10.10.1988 року позивача було звільнено з Сєвєродонецького АТП «Укрсільхозхімія» по переводу в кооператив «Айдар».

У вищевказаній трудовій книжці наявний також запис № 12 від 19.10.1989 року про переведення позивача в сільськогосподарський кооператив «Айдар» на підставі протоколу № 1 від 19.10.1989 року. Також, в трудовій книжці є запис № 13 від 29.09.1997 року про виведення позивача зі складу кооперативу «Айдар» на підставі протоколу № 12 від 29.09.1997 року.

Всі вищевказані записи містять підписи, скріплені печатками відповідних підприємств.

07.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком.

З протоколу призначення пенсії та розрахунку стажу позивача вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області при розрахунку стажу позивача не враховувало стаж з 12.10.1988 року по 01.01.1996 року.

Згідно із архівною довідкою «Трудового архіву Новоайдарського району» від 13.10.2015 року № 10-У/421 документи кооперативу «Айдар» Новоайдарської коопзаготконтори не надходили на зберігання до трудового архіву.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 23.02.2017 року № 24/А-4 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що неможливо було зарахувати йому період роботи в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 12.10.1988 року по 29.09.1997 року для обчислення стажу роботу, оскільки запис у трудовій книжці № 13 про звільнення не містить посилання на відповідну статтю пункту закону, що не відповідає вимогам п. 2.25 Інструкції від 20.016.1974 року № 162 про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, яка затверджена Держкомпраці, а також немає найменування посади особи, яка зробила запис про звільнення.

Відповідно ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній було затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. Вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В трудовій книжці позивача чітко відображено, що в період з 12.10.988 року по 29.09.1997 року він був членом сільськогосподарського кооперативу «Айдар». Записи про прийняття позивача в члени кооперативу, про переведення його з кооперативу «Айдар» в сільськогосподарський кооператив «Айдар», про виключення його з членів кооперативу скріплені печатками кооперативу та містять посилання на протоколи, на підставі яких було прийнято відповідні рішення.

Крім того, запису про прийняття позивача в члени кооперативу кореспондує запис № 10 в трудовій книжці, де вказано, що 10.10.1988 року позивача було звільнено з Сєвєродонецького АТП «Укрсільхозхімія» по переводу в кооператив «Айдар». Вказаний запис додатково підтверджує достовірність записів, зроблених сільськогосподарським кооперативом «Айдар».

Суд також враховує показання позивача, надані ним під час допиту за правилами допиту свідків, а також показання свідка ОСОБА_3, які підтвердили, що позивач дійсно працював в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 1988 року по 1997 рік та пояснили детальний характер його роботи.

Стосовно посилань представника відповідача на відсутність посилання на причину звільнення (виключення з числа членів кооперативу) в трудовій книжці позивача, суд зазначає, що в трудовій книжці позивача дійсно відсутнє таке посилання.

Разом з тим, причина звільнення позивача (виключення з числа членів кооперативу) не має правового значення для врахування певного періоду часу до його трудового стажу. Ані Закон України «Про пенсійне забезпечення», ані Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не ставлять зарахування певного періоду роботи до трудового стажу для обчислення пенсії в залежність від причини звільнення особи.

Навпаки, із змісту ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що до стажу роботи зараховується будь-яка робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Щодо посилань представника відповідача на відсутність вказівки на посаду особи, яка внесла запис у трудову книжку про виключення позивача з числа членів кооперативу, то суд зазначає, що Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, яка була затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (в редакції, яка була чинною станом на час внесення запису № 3 у трудову книжку позивача), не містить прямих вимог щодо зазначення посади особи, яка вносить записи у трудову книжку про звільнення.

Крім того суд повторює, що вищенаведеними доказами підтверджується достовірність запису № 13 у трудовій книжці позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

ЄСПЛ в рішенні по справі «Козинець проти України» (Заява № 75520/01) сформував концепцію, згідно якої при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Підсумовуючи викладене суд вважає за необхідне вказати, що на підставі сукупності письмових доказів та показань свідків, які є достатньо вагомими, чіткими і узгодженими між собою, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких розумних сумнівів в тому, що позивач в період з 12.10.988 року по 29.09.1997 року був членом сільськогосподарського кооперативу «Айдар».

Суд також зазначає, що невірне заповнення трудової книжки, яке не вплинуло на можливість органу Пенсійного фонду визначити період трудового стажу особи, не може бути підставою для обмеження належного соціального захисту пенсіонера.

Разом з тим суд враховує, що період трудового стажу позивача з 01.01.1996 року по 30.09.1997 року вже був рахований органом Пенсійного фонду під час обчислення розміру його пенсії, що підтверджується письмовим розрахунком стажу позивача.

Також суд зазначає, що вимога позивача про визнання запису в його трудовій книжці про роботу в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» дійсним та таким, що відповідає положенням законодавства, є неналежним способом захисту прав позивача та не відповідає змісту ч. 4 ст. 105 КАС України.

Також суд враховує, що позивачем не було визначено періоду, за який він просить зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії. Відсутність вказівки на цей період призведе до неповного захисту прав позивача, адже відповідач в такому випадку здійснить перерахунок та виплату недоплаченого розміру пенсії лише з часу набрання цим судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже, про порушення свого права на призначення та виплату належного розміру пенсії позивач повинен був дізнаватися 26 числа кожного місяця, за який йому було призначено та виплачено пенсію в неналежному розмірі без урахування спірного трудового стажу.

До суду позивач звернувся 27 липня 2017 року, про що свідчить відмітка працівника канцелярії суду на позовній заяві. Тобто, шестимісячний строк звернення до суду з приводу зобов'язання відповідача перерахувати пенсію охоплює період до лютого 2017 року включно, адже про порушення права на виплату пенсії за лютий 2017 року позивач повинен був дізнатися 26 лютого 2017 року.

Про порушення свого права на виплату належного розміру пенсії за січень 2017 року позивач повинен був дізнатися 26 січня 2017 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, а тому відповідні вимоги позивача про зобов'язання перерахувати пенсію підлягають задоволенню з 01 лютого 2017 року.

На підставі викладеного, із урахуванням норм ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача в межах шестимісячного строку звернення до суду, а також з метою забезпечення зрозумілості судового рішення, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов частково в наступній редакції:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо неврахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 12.10.1988 року по 31.12.1995 року при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити з 01 лютого 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з урахуванням до його загального трудового стажу періоду роботи в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 12.10.1988 року по 31.12.1995 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що оскільки позов було задоволено частково, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань позивача слід стягнути суму судових витрат в розмірі 320 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 118, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо неврахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 12.10.1988 року по 31.12.1995 року при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2017 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити з 01 лютого 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з урахуванням до його загального трудового стажу періоду роботи в сільськогосподарському кооперативі «Айдар» з 12.10.1988 року по 31.12.1995 року.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнути на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області суму судових витрат в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 09 жовтня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін