Справа № 202/4903/17
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2017-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/4903/17
Провадження № 2-а/202/215/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, в якому просила суд визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради щодо непризначення родині ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі останньої, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі її заяв від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року та 27 січня 2017 року та зобов'язати відповідача здійснити призначення, нарахування та виплату родині позивача щомісячної адресної допомоги відповідно до п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» як особі, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року, 27 січня 2017 року. В обґрунтування позову вказала, що вона перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 26 січня 2016 року. Керуючись положеннями Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», 22 липня 2015 року позивач подала відповідачу заяву про призначення родині позивача державної допомоги у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за новим місцем проживання. На підставі вказаної заяви рішенням Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 22 липня 2015 року була призначена та виплачена щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово - комунальних послуг у період з 22.07.2015 року по 21.09.2015 року у розмірі 442 грн., з 22.09.2015 року по 21.11.2015 року розмір допомоги на неї був зменшений на 50% до 221 грн. У зв'язку з тим, що позивач не працевлаштувалась у вказаний період виплату допомоги було припинено. ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач народила дочку ОСОБА_2, яку 26 січня 2016 року було взято на облік внутрішньо переміщених осіб. В подальшому 26 січня 2016 року позивач подала нову заяву щодо призначення їй та її неповнолітній дочці державної допомоги, однак відповідачем державна допомога була призначена та виплачувалась в розмірі 884 грн. (у розрахунку лише на неповнолітню дитину). На ім'я позивачки державна допомога призначена не була відповідно до положень 3,7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого вищезазначеною Постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року. 27 липня 2016 року вона втретє звернулась до відповідача із заявою на перерахунок щомісячної адресної допомоги в межах зазначеного терміну призначення. Однак, рішенням Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 29 липня 2016 року з 27.07.2016 року по 26 січня 2017 року була призначена державна допомога в розмірі 884 грн. щомісячно (у розрахунку лише на неповнолітню дитину). 27 січня 2017 року позивач подала останню заяву щодо призначення державної допомоги, на підставі якої рішенням Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради з 27 січня 207 року по 26 липня 2017 року сім'ї позивачки призначена та виплачується державна допомога у розмірі 884 грн. щомісячно (у розрахунку лише на неповнолітню дитину). Вищезазначене рішення, а також повідомлення про відмову у призначенні на ім'я ОСОБА_1, позивач так і не отримала, про винесене рішення відповідача позивач дізналась лише з листа відповідача від 12 квітня 2017 року. З цих підстав просить визнати причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом поважними та задовольнити позов.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача надала до суду заперечення, в яких посилаючись на положення пунктів 3 та 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, просить відмовити в позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач дізналася про оскаржувані дії відповідача лише у квітні 2017 року із листа Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 12 квітня 2017 року.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, про що подане відповідне клопотання.

Оскільки ОСОБА_1 з поважних причин пропустила строк на звернення до суду з адміністративним позовом у зв'язку тим, що дізналася про оскаржуване рішення відповідача лише у квітні 2017 року, суд приходить до висновку про задоволення її клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Судом встановлено, що згідно довідки № від 26 січня 2016 року позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Донецьк.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в позивачки народилася дочка ОСОБА_2, що підтверджуються свідоцтвом про народження Серії І-КИ №584081, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 26 січня 2016 року.

Згідно з рішеннями Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, позивачці було призначено як внутрішньо переміщеній особі, яка не працює, щомісячну адресну допомогу на період з 22.07.2015 року по 21.09.2015 року у розмірі 442 грн. (у розрахунку на працездатну особу у розмірі 442 грн.), з 22.09.2015 року по 21.11.2015 року у розмірі 221 грн. (розмір допомоги на працездатну особу зменшено на 50% згідно п.7 порядку), з 26.01.2016 року по 25.07.2016 року продовжено виплату допомоги на наступний шестимісячний період у розмірі 884 грн. (на дитину ОСОБА_2.), з 27.07.2016 року по 26.01.2017 року продовжено виплату допомоги на наступний шестимісячний період у розмірі 884 грн. (на дитину), з 27.01.2017 року по 26.07.2017 року продовжено виплату допомоги на наступний шестимісячний період у розмірі 884 грн. (на дитину).

На підставі заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року та 27 січня 2017 про призначення адресної допомоги з урахування новонародженої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26 січня 2016 року адресна допомога була призначена відповідачем у розмірі 884 грн. у розрахунку лише на неповнолітню дитину, у зв'язку з тим, що до п. 3 порядку особи працездатного віку, яким грошова допомога була припинена згідно п.7 порядку, на новий строк не призначається, а тому права на грошову допомогу позивач не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Згідно із п. 7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Відповідно до п. 3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, а якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулись зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

З аналізу викладеного вбачається, що у разі якщо особа протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги не працевлаштується, розмір грошової допомоги зменшується та в подальшому припиняється з позбавленням можливості призначення такої допомоги на наступний строк.

Однак, з вказаної норми є винятки, зокрема, щодо громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила дитину ОСОБА_2 та звернулась із заявою про призначення адресної допомоги з урахуванням новонародженої дитини, тому позивач є особою, яка доглядає за дитиною, яка не досягла трирічного віку, у зв'язку із чим на неї не розповсюджується обмеження встановлені п. 7 Порядку, незалежно від того, що їй в червні 2015 року була припинена така виплата відповідно від п. 7 Порядку.

Таким чином, відмова Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у призначенні позивачці виплат щомісячної адресної допомоги для покриття витрат проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 26 січня 2016 року на наступний шестимісячний строк є не обґрунтованою та протиправною, оскільки в даному випадку мова йде про призначення адресної допомоги: по перше, після закінчення шестимісячного періоду після застосування п.7 Порядку; по-друге, призначення адресної допомоги з інших підстав, а саме особі, яка здійснює догляд за дитиною до трьох років. Застосування пункту 7 Порядку № 505 до громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трьох річного віку є необґрунтованим, про що свідчить зміст Порядку. Таким чином, позивач станом на 26 січня 2016 року не є такою, що підпадає під дію п. 7 вищезазначеного Порядку, а тому вказана вимога на неї не розповсюджується.

Поняття наступного періоду у вказаному Порядку обмежується відрізком часу шість місяців. Отже, по закінченню шести місяців позивач має право знову звернутися за призначенням таких виплат.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Отже, держава в умовах нестабільної економічної та політичної ситуації взяла на себе обов'язок по забезпеченню соціальним захистом тимчасово переміщених осіб, а органи державної влади повинні неухильно виконувати закони та підзаконні нормативно-правові акти та не допускати невірного тлумачення норми права.

Таким чином, дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради щодо непризначення родині ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі останньої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року та 27 січня 2017 року, є протиправними, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 94 КАС України,підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, ст. ст.19,46 Конституції України, ст. 1 ЗУ «Про захист прав та свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанови КМУ від 1 жовтня 2014 року за № 505та керуючись ст.ст.7,18,158-159,160 ч. 3,161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради щодо непризначення родині ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі останньої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року та 27 січня 2017 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради здійснити призначення, нарахування та виплату родині ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особі останньої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ №505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» як особі, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на підставі заяв ОСОБА_1 від 26 січня 2016 року, 27 липня 2016 року, 27 січня 2017 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпропетровську на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.В. Волошин