Справа № 462/6857/16-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8644/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 07 липня 2017 року в адміністративній справі № 462/6857/16-а за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зджанської Ірини Михайлівни про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Залізничного районного суду м.Львова із зазначеним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 4 УПП у м. Львові ДПП лейтенантом поліції Зджанської Ірини Михайлівни при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 18.12.2016 АР №542510;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.12.2016 АР №542510.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що на нього безпідставна накладене адміністративне за частиною третьою статті 122 КУпАП, хоча насправді ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті, а не частиною третьою.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 07 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тими ж аргументами і обставинами, що й вимоги позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту п.15.9 (и) ПДР, зупинку заборонено ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно пункту 15.10 (а), (д) ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка та у місцях де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено, що порушення вимог правил зупинки, стоянки, що створюють перешкод дорожньому руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВМW 523I, номерний знак НОМЕР_1, 17 грудня 2016 року о 21 год. 20 хв. в м. Львові по вул. Валовій, 15, здійснив стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим суттєво перешкоджав руху іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п.п. 15.9, 15.10 ПДР України.

У зв'язку із зазначеним, постановою інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 4 УПП у м. Львові ДПП лейтенантом поліції Зджанської Ірини Михайлівни від 18.12.2016 АР №542510 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, а тому постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на наступне.

З пояснень позивача видно, що він не заперечує, що 17 грудня 2016 року о 21 год. 20 хв. в м. Львові по вул. Валовій, 15, здійснив стоянку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території. Разом з тим, вважає, що ним скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, а не ч.3 цієї статті.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як видно зі змісту цієї статті, вона теж передбачає накладення штрафу за зупинку, стоянку, проте у меншому розмірі.

Судом встановлено, що матеріалах справи містяться пояснення гр.ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 про те, що 17.12.2016 р. о 21 год. 00 хв. Вони не могли заїхати в свій паркінг по вул. Валовій, 15, оскільки безпосередньо в місці заїзду стояв автомобіль ВМW 523I, номерний знак НОМЕР_1.

Згідно пояснень ЛКП "Львівавтодор", вказане місце де паркувався позивач, а саме по вул..Валовій, 15, не є місцем паркування, не входить в межі загальної площі майданчику для паркування та не обслуговується оператором ЛКП "Львівавтодор".

Доводи позивача про те, що він не міг знати, що у місці його паркування знаходиться виїзд і заїзд з прилеглої території, оскільки він заїхав на територію паркувального майданчика виділеного паркувальними стовпчиками і шлагбаумом, колегія суддів до уваги не приймає, тому що згідно копії схеми земельної ділянки паркувального майданчика по вул.Валовій розміщується тільки 71 паркомісце і паркувальний майданчик не займає всю вулицю.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 07 липня 2017 року в адміністративній справі № 462/6857/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
Н. М. Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 09 жовтня 2017 року.