Справа № 813/540/17
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8663/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника ОСОБА_1

відповідача по справі: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 в лютому 2017 року звернувся з позовом в суд до Дрогобицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області та просив визнати протиправним та скасувати наказ Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № 2-О від 04.01.2017 року «Про звільнення»; поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податку на прибуток, місцевих податків, екологічного податку та рентної плати управління податків і зборів з юридичних осіб Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області; стягнути з Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що наказом Дрогобицької ОДПІ від 18№ 2-О від 04.01.2017 року «Про звільнення» позивача звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників. Позивач вважає, що вказаний наказ є протиправним, а він підлягає поновленню на роботі, оскільки йому було запропоновано тимчасову посаду та не запропоновано жодних інших вакантних посад в інших відділах податкової інспекції, які відповідали рівню його кваліфікації та професійної підготовки. Також, відповідачем при його звільненні не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, визначене статтею 42 КЗпП України, а саме: висока кваліфікація, ІНФОРМАЦІЯ_1, продуктивність праці, тривалий безперервний стаж роботи в органах податкової інспекції. Стверджує, що фактично скорочення штату не мало місце, відбулась лише заміна назви відділу в котрому він займав посаду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі №813/540/17 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі №813/540/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт виходить з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві.

Сторони по справі в судове засідання не зявились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.11.2016 року наказом Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №78-О на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15.09.2016 року №813/1602/16, позивача поновлено на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Як видно з матеріалів справи, відповідач на підставі Наказу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області №67 від 01.02.2016 року «Про введення в дію структури Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області та затвердження переліку індексів структурних підрозділів», та №69 від 02.02.2016 року «Про введення в дію штатного розпису Дрогобицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області», проведено процедуру скорочення (зменшення) штатної чисельності працівників».

04.11.2016 року позивача попереджено про наступне звільнення з займаної посади з 04.01.2017 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України.

04.11.2016 року позивачу було запропоновано посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, тимчасово на час відпустки для догляду за дитиною до 3-х років основного працівника. Втім як видно з матеріалів справи позивач від пропозиції зайняти пропоновану йому 04.11.2016 року посаду - відмовився.

Наказом Дрогобицької ОДПІ № 2-О від 04.01.2017 року «Про звільнення» позивача звільнено з займаної посади згідно п. 4 ч. 1 ст. 83, п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатної чисельності), підстава: попередження про наступне вивільнення від 04.11.2016 року.

Так, з наявних у справі штатних розписів відповідача слідує, що в Дрогобицькій ОДПІ у 2015 році було затверджено штат в кількості 176 штатних одиниць, а в 2016 році передбачено 127 штатних одиниць. Таким чином, штатна чисельність працівників Дрогобицької ОДПІ у 2016 році зменшилась на 49 штатних одиниць.

Відповідно до штатного розпису на 2014 рік було передбачено 10 штатних одиниць відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області. В 2016 році у реорганізованому відділі залишилось 7 штатних одиниць, що, в свою чергу, свідчить про зменшення штатної чисельності працівників даного відділу на 3 штатні одиниці.

Отже з вищезазначених розпорядчих документів слідує, що в даному випадку мало місце скорочення штату працівників Дрогобицької ОДПІ.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92р. N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами і доповненнями) містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Тобто, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Водночас норми вказаних статей не містять вимог щодо кількості таких пропозицій та не зобов'язують урахувати при цьому побажання працівника.

Позивачу було запропоновано відповідно до його кваліфікації наявну тимчасово вакантну посаду в тому ж відділі в якому працював позивач, однак позивач відмовився від цієї пропозиції. Згідно нового штатного розпису та інформації щодо працівників податкової інспекції інших вакантних місць, які б відповідали кваліфікації позивача не було.

Вказане свідчить про дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

При розірвані строкового трудового договору враховуються вимоги статті 42 КЗпП України, відповідно до якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а також переваги в залишенні на роботі.

Щодо тверджень позивача про переважне у нього право на залишення на посаді перед іншими працівниками відділу, то таке спростовується наданою відповідачем інформацією про працівників відділу податку на прибуток, місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області зокрема і податкової інспекції взагалі. З цієї інформації видно, що у позивача найменший стаж роботи в порівнянні з іншими працівниками відділу і взагалі податкової інспекції, заохочень за успіхи у роботі у нього не має.

Отже, як свідчать матеріали справи, зокрема інформація про працівників відділу, роботодавцем відповідно до вимог діючого трудового законодавство було зроблено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації всіх працівників та прийнято рішення про звільнення позивача.

Відтак на підставі встановленого судом факту вчасного попередження позивача про майбутнє звільнення, факту пропозиції відповідачем зайняття вакантної посади, факту відхилення такої пропозиції позивачем, та з'ясування відповідачем відсутності у позивача переважного права на залишення на посаді, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі №813/540/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 09.10.2017 року