Справа № 524/4211/15-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року у справі за її позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області (далі - Виконком) про зобов'язання нарахувати та виплатити кошти,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 жовтня 2016 року залишив без змін постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_4 подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), що, на думку заявника, підтверджується ухвалами Вищого адміністративного суду України від 26 та 27 липня, 3 серпня 2017 року (справи №№ К/800/2856/16, К/800/20401/15, К/800/13337/15 відповідно).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Так, у рішенні щодо якого подано заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що положення статті 117 КЗпП не були порушені, оскільки при звільненні з роботи ОСОБА_4 отримала належні їй суми у строки, встановлені у статті 116 цього Кодексу, і спору про розмір належних їй сум не було.

У справах, в яких були ухвалені рішення суду касаційної інстанції, надані для порівняння, цей суд встановив, що між працівником і роботодавцем виник спір щодо не зарахування до сум виплат матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які мали бути виплачені працівникам упродовж 2009-2011 років.

З наведеного випливає, що рішення суду касаційної інстанції, додані на обґрунтування заяви, ухвалені цим судом за інших фактичних обставин справ, а отже не підтверджують наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Посилання на ухвалу Вищого адміністративного суду України від

26 липня 2017 року не може братися до уваги, оскільки у зазначеній справі суд касаційної інстанції не ухвалив остаточного рішення, а з огляду на неповноту фактичних обставин справи скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

З огляду на вкладене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про зобов'язання нарахувати та виплатити кошти для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

О.Б. Прокопенко