Справа № 766/7311/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/7311/17

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції: Хайдарова І.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області, в якому просила визнати протиправними дії УПФ України щодо встановлення розміру довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та зобов'язати відповідача встановити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у розміру 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 16.09.2016 р.. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір та встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2017року позов ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі, Херсонське обєднане управління Пенсійного фонду України в Херсонської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2017 року та прийняти нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом голови Апеляційного суду Херсонської області від 15 вересня 2016 року №92-ос, позивача, ОСОБА_1, у відповідності до постанови Верховної Ради України №1515-VIII «Про звільнення суддів» звільнено з посади судді Апеляційного суду Херсонської області у звязку з поданням заяви про відставку.

16 вересня 2016 року позивач звернулася до УПФУ у м. Херсоні з заявою про нарахування грошового утримання, з зазначеного часу перебуває на обліку.

Позивачці призначено довічне грошове утримання в розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку стажу судді, якій дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до трудового стажу роботи ОСОБА_1 входять: половина строку навчання за період з 01.09.1980 р. по 01.07.1984 р. за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті, що становить 1 рік 9 місяців; з 18.07.1984 р. по 29.06.1992 р. робота в органах прокуратури Комсомольського району м. Херсон на посадах слідчого-стажиста, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, прокурора цивільно-судового відділу прокуратури Херсонської області, що становить 7 років 11 місяців 12 днів, стаж роботи на посаді судді Комсомольського району м. Херсона 6 років 01 місяць 19 днів та на посаді судді апеляційного суду Херсонської області 18 років 28 днів.

11 березня позивач звернулася до Херсонського обєднаного УПФ України в Херсонській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді помічника прокурора та половини строку навчання на стаціонарі в Харківському юридичному інституті, який надає права отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового утримання судді на відповідній посаді.

Згідно листа Херсонського обєднаного УПФ України в Херсонській області від 07.04.2017 р. № 120/В-1 позивачу призначено виплату довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. При цьому відповідач виходив з того, що до стажу роботи на посаді судді відноситься тільки період роботи на посаді прокурора з 31.03.1992 по 29.06.1996 та фактична робота на посаді судді, з посиланням на те, що положеннями чинного законодавства передбачено виключний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, статтею 120 якого передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (редакція до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 21 та ст. 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п.8 ч.4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч.6 ст. 47 вказаного Закону).

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку стажу судді, якій дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до трудового стажу роботи ОСОБА_1 входять: половина строку навчання за період з 01.09.1980 р. по 01.07.1984 р. за денною формою навчання у Харківському юридичному інституті, що становить 1 рік 9 місяців; з 18.07.1984 р. по 29.06.1992 р. робота в органах прокуратури Комсомольського району м. Херсон на посадах слідчого-стажиста, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, прокурора цивільно-судового відділу прокуратури Херсонської області, що становить 7 років 11 місяців 12 днів, стаж роботи на посаді судді Комсомольського району м. Херсона 6 років 01 місяць 19 днів та на посаді судді апеляційного суду Херсонської області 18 років 28 днів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що стаж роботи позивача дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від грошового утримання судді на відповідній посаді, відповідно до ч.3 ст.138 Закону України " Про судоустрій та статус суддів", а дії управління Пенсійного фонду України щодо встановлення розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 88 % є протиправними.

Доводи апеляційної скарги на думку колегії суддів, не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справу в суді першої інстанції було розглянуто в порядку скороченого провадження, згідно ст. 183-2 КАС України. Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: