Справа № 739/1419/17
Суддя: Чепурко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/1419/17
Провадження № 2-а/739/44/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника відповідача - Голуб Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про визнання дій щодо відмови у здійсненні йому перерахунку довічного грошового утримання протиправними, а рішення від 09 серпня 2017 року за №472/05 неправомірним, зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді без обмеження граничного розміру з 01 жовтня 2016 року, з урахування розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, зазначеної у довідці ТУ ДСА у Чернігівській області №03-36881/17-вих.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 червня 1999 року його було призначено на посаду судді, яку він обіймав по 30 вересня 2016 року, коли й був звільнений за вислугою постановою Верховної Ради України. В довідках ТУ ДСА у Чернігівській області, які йому надавалися для нарахування та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, вказувався розмір заробітку працюючого на відповідній посаді судді без зазначення розміру оплачуваної матеріальної допомоги на оздоровлення. 28 липня 2017 року в ТУ ДСА у Чернігівській області йому було надано відповідну довідку про розмір заробітку працюючого на відповідній посаді судді і зазначенням розміру виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він подав до Новгород-Сіверського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для здійснення перерахунку довічного грошового утримання, однак у проведенні такого перерахунку йому було відмовлено. При цьому вказана відмова мотивована тим, що довідка надана на дату звернення за липень 2017 року, у зв'язку з чим зробити перерахунок грошового утримання неможливо. Вказані дії відповідача вважає протиправними, посилаючись на положення Закону України Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного Суду України, положення Європейської хартії про закон «Про статус суддів», Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вказує, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалося щорічно, належить до заохочувальних та компенсаційних виплат, входить до складу фонду оплати праці і з неї сплачувалися страхові внески чи збір на обов'язкове держане пенсійне страхування. Тому такі доходи, незалежно від того чи входили вони до структури заробітної плати, мають враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. З огляду на викладене позиапс вважає, що рішення відповідача про відмову у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахування матеріальної допомоги прийнята не на підставі та не у спосіб, визначені чинним законодавством України. Також позивач зазначає, що довідку ТУ ДСА у Чернігівській області він отримав лише 28 липня 2017 року, у зв'язку з чим строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин та підлягає поновленню.

Представником відповідача на позов подано заперечення з яких вбачається, що позовні вимоги ним не визнаються, у запереченнях вказується, що позивач з 01 жовтня 2016 року перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке призначене йому відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 08 червня 2016 року. Пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону було передбачено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідного за зазначеного Закону. При цьому згідно статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративні посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Отже, згідно заперечень представника відповідача, до складу суддівської винагороди матеріальна допомога на оздоровлення не входить, тому відмова відповідача в здійсненні перерахунку довічного грошового утримання є правомірною.

Позивач у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовні заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні висловилася проти задоволення позову та просила в його задоволенні відмовити з підстав, викладених у запереченнях.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивач обіймав посаду судді Семенівського районного суду Чернігівської області з 14 липня 1999 року (а.с. 11). 30 вересня 2016 року його було звільнено із займаної посади у відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року (а.с. 13, 18-19).

З 01 жовтня 2016 року позивач, як суддя у відставці, перебуває на обліку у відповідач та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90% його суддівської винагороди, що визнано та не оспорюється сторонами у справі.

Щомісячне довічне грошове утримання було призначено позивачу на підставі довідки ТУ ДСА України у Чернігівській області від 03 жовтня 2016 року №03/36-1117 згідно якої його заробітна плата, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання складалася із посадового окладу та надбавки за вислугу років у розмірі 70% посадового окладу (а.с. 15).

28 липня 2017 року позивач отримав в ТУ ДСА України у Чернігівській області довідку про те, що його суддівська винагорода на дату звернення становила 27 200 грн. 00 коп. та складалася з посадового окладу і доплати за вислугу років, крім того у довідці вказувалося, що з виходом у щорічну оплачувану відпустку судді виплачується матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу на підставі статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 17).

31 липня 2017 року вказана довідка позивачем була подана до Новгород-Сіверського об'єднаного управління ПФУ, тобто відповідачу, для здійснення перерахунку призначеного йому довічного грошового утримання з урахуванням виплачуваної матеріальної допомоги на оздоровлення і 09 серпня 2017 року керівником відповідача була прийнято рішення про відмову в здійсненні перерахунку у зв'язку з неможливість його проведення (а.с. 21).

Вирішуючи питання щодо законності прийнятого рішення суд враховує наступне.

Так, відповідно до статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI (далі - Закон України №2453-VI) від 07 липня 2010 року та згідно норм статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон України №1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2)перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з нормами статті 136 Закону України №1402-VIII та статті 134 Закону України №2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Стаття 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI передбачала, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

2 червня 2016 року було прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, який набрав чинність 30 вересня 2016 року.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За правилами частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, яка діяла на час звільнення позивача у відставку, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина друга статті 135 Закону України №1402-VIII).

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Таким чином, законодавством, чинним як станом на час призначення позивачу щомісячного довідчного грошового утримання, так і на час його звернення до відповідача з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

При цьому матеріальна допомога на оздоровлення не входила та на даний час не входить до складу суддівської винагороди.

З приводу посилань позивача на положення статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, суд зазначає, що врахування цих положень можливе у разі призначення позивачу пенсії, а не довічного грошового утримання. Порядок обчислення довічного грошового утримання не регулюється зазначеними законами, а чітко визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який є спеціальним і не пов'язує розмір складових суддівської винагороди, що враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання судді, із сплатою страхових внесків.

З огляду на вказане суд відкидає як безпідставні посилання позивача на рішення Верховного Суду України, викладені у постанові від 20 лютого 2012 року, винесеній у справі №21-430а11 та від 06 листопада 2013 року, винесеній у справі №21-350а13.

Викладене вище свідчить про відсутність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, яке виплачується позивачу, з урахуванням отримуваної ним матеріальної допомоги на оздоровлення.

Також, суд вважає безпідставним посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3, абзаців 1, 2, 4, 6 ч. 5 статті 141 Закону України Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VIII.

Відповідно до вказаного рішення, частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, зазначене рішення не стосується включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки у складову суддівської винагороди та розрахунку довічного грошового утримання судді.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу в перерахунку отримуваного ним щомісячного довічного грошового утримання, відповідно позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, статтями 135, 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,статтями 11, 18, 71, 94, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання постановою законної сили за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування частини третьої статті 160 КАС України або винесення постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Чепурко

Постанова в повному обсязі складена 06 жовтня 2017 року.