Справа № 803/1168/17
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання

стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону та зупинення провадження у справі

05 жовтня 2017 року Справа № 803/1168/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання - Шафранюк І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку питання про звернення до Верховного Суду України та зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області (далі - ТУ ДСА України у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення нарахування суддівської винагороди за січень 2017 року, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» - 3200,00 грн. та стягнення суддівської винагороди за січень 2017 року, виходячи з розміру посадового окладу судді місцевого суду 32000,00 грн. з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працюючи на посаді судді Луцького міськрайонного суду Волинської області у січні 2017 року йому виплачена суддівська винагорода у розмірі 16000,00 грн. (з відповідними відрахуваннями) - тобто в розмірі, що відповідає 10-ти прожиткових мінімумів доходів громадян. Позивач вважає, що такий розмір суддівської винагороди не відповідає нормам чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини щодо розміру суддівської винагороди та порядку її нарахування та виплати. Так, ОСОБА_1 вказав, що безпідставним є застосування відповідачем пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ, яким установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Адже вказаним Законом не внесено змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ чи у статтю 130 Конституції України в частині регулювання розміру суддівської винагороди суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання. Відтак, зважаючи на приписи частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ відсутні законодавчі підстави враховувати пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ при нарахуванні суддівської винагороди.

Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. Так, як ТУ ДСА України у Волинській області не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок та виплату суддівської винагороди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

В судове засідання, призначене на 05.10.2017 сторони не з'явилися. Однак, позивач при поданні позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача 05.10.2017 також подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, з урахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 КАС України, у зв'язку із поданням позивачем та представником відповідача клопотань про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи здійснено без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Як передбачено частиною п'ятою статті 9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Як встановлено статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України(конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів та положень пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення »(справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) відзначив, що гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу III, статті 117 розділу VII, розділах IX, X Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Отже, на конституційному рівні законодавцем закріплено фінансове забезпечення судді в розмірі суддівської винагороди, яка визначається відповідним законом про судоустрій, при цьому матеріальне забезпечення судді є невід'ємною частиною гарантій незалежності суддівської влади.

02.06.2016 прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ (далі Закон № 1402-VІІІ), відповідно до частини третьої статті 135 якого, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому, абзацом першим пункту 22 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VІІІ визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Разом з цим, пунктом 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VІІІ передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41-45, ст. 529; 2015 р., № № 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Пунктом 8 частини п'ятої статті 48 Закону №1402-VІІІ визначено, що незалежність суддів зокрема, забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді (частина сьома статті 48 Закону №1402-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Також згідно з частиною першою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною третьою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, на яку відсилає пункт 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VІІІ в частині визначення розміру суддівської винагороди, визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII встановлено, що у 2017 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 3200 гривень.

Одночасно, пункт 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесених змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, встановлює, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, а до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі 1600,00 грн.

При цьому в статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.10.2010 № 2453-VI, на яку відсилає пункт 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VІІІ в частині визначення розміру суддівської винагороди, будь-які зміни щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не вносилися.

Відповідно до частини п'ятої статті 9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Крім того, частиною другою пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» встановлено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до статті 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, враховуючи підстави та предмет позову, з метою досягнення однозначної визначеності у питанні про те, чи відповідають окремі положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1744-VІII, а саме пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1744-VIІI, яким встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень в частині, що стосується обрахування розміру суддівської винагороди суддів, які не проходили кваліфікаційне оцінювання, посадовий оклад яких регулюється частиною четвертою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII) наведеним положенням Конституції України, а саме статті 22 та статті 130 Конституції України та, відповідно, з метою з'ясування питання щодо їх конституційності, забезпечення застосування при вирішенні спору норм Закону, які відповідають Конституції України, а також з метою забезпечення дотримання конституційних прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності вищезгаданих окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1744-VIІІ Конституції України.

Одночасно, суд зазначає, що у силу частини першої статті 122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядаються та вирішуються протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно пункту четвертого частини другої статті 156 КАС України передбачено право суду зупинити провадження у справі в разі наявності причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до терміну, встановленого судом.

За приписами статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує суд вчинити всі необхідні дії для повного та всебічного з'ясування фактичних обставин справи з метою забезпечення прийняття правосудного рішення.

Відтак, з метою повного та об'єктивного розгляду справи по суті, суд вважає за можливе зупинити провадження у справі до вирішення даного питання Верховним Судом України.

Керуючись частиною п'ятою статті 9, статтею 156, частиною третьою статті 160, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання про внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності в частині гарантій незалежності судової влади окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІ, а саме:

- пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІ, яким встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 гривень в частині, що стосується обрахування розміру суддівської винагороди суддів, які не проходили кваліфікаційне оцінювання, посадовий оклад яких регулюється частиною 4 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 07.07.2010 року №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 року №192-VІІ).

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суддівської винагороди до вирішення даного питання Верховним Судом України.

Копію ухвали направити Верховному Суду України (вулиця Пилипа Орлика, 4, місто Київ, 01043) разом із копією адміністративного позову.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню лише в частині зупинення провадження у справі.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії, повний текст якої буде складено до 10 жовтня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич