Справа № 2а-3956/11/2070
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.Справа № 2а-3956/11/2070
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника позивача Топоркова К.В.

представника відповідачів Троцко Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського регіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2017р. по справі № 2а-3956/11/2070 за позовом Державного підприємства "Теплоелектроцентраль-2 "Есхар" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського регіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Теплоелектроцентраль-2 "Есхар" (далі - позивач, ДП «ТЕЦ-2 «Есхар») 15.04.2011 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського регіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступник Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС, яка, в свою чергу, є правонаступником Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Харкові ДПА у Харківській області ДПА України) (далі - відповідач-1, СДПІ у м.Харкові), Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило (а.с.2-9 т.1, а.с.110-116 т.2):

- визнати протиправними дії СДПІ ВПП у м. Харкові щодо зазначення в акті перевірки №658/23-106/30034023 від 17.03.2011 року порушень з боку ДП ТЕЦ-2 "Есхар"п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5, п.п8.7.1 п.8.7, п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств"зі змінами та доповненнями, в результаті чого за період, що перевірявся, підприємством було занижено податок на прибуток, на загальну суму 152437,00 грн.; п.п.7.2.1, 7.2.6 п.7.2, п.п. 7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"від 03.04.1997 року №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, в результаті чого за період, що перевірявся, підприємством було занижено податок на додану вартість у сумі 389019,00 грн.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.03.2011 року № та № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року відмовлено у повному обсязі в задоволенні адміністративного позову ДП "ТЕЦ-2 "Есхар". (а.с.227-234 т.2)

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року залишено без змін. (а.с.99-107 т.3)

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.06.2016 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2012 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.177-184 т.3)

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року, з урахуванням додаткової постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року, частково задоволено адміністративний позов ДП "ТЕЦ-2 "Есхар": визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 31.03.2011 року та № від 31.03.2011 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» судові витрати в загальному розмірі 1509,00 грн. 00 коп. та судові витрати за проведення судової економічної експертизи №10092 у сумі 19860,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г 6). (а.с.181-186, 194-196 т.4)

Не погодившись із судовим рішенням, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського регіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. (а.с.224-226 т.4)

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідачів підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

СДПІ у м.Харкові було проведено планову виїзну перевірку ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року, валютного та іншого законодавства за період 012.01.2009 року по 30.09.2010 року .

За результатами вказаної перевірки податковим органом було складено акт перевірки від 17.03.2011 року № 658/23-106/30034023. (а.с.20-95 т.1)

Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем у перевіряємому періоді допущені порушення податкового законодавства, а саме:

- п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.8.7.1 п.8.7, п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" зі змінами та доповненнями, в результаті чого за період, що перевірявся, підприємством було занижено податок на прибуток, на загальну суму 152437,00 грн.;

- п.п.7.2.1, 7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, в результаті чого за період, що перевірявся, підприємством було занижено податок на додану вартість у сумі 389019,00 грн.

На вказаний акт перевірки позивачем 21.03.2011 року були подані заперечення № 18-01/366, за результатами розгляду яких СДПІ у м. Харкові надала відповідь № 4059/10/23-112 від 28.03.2011 року про те, що висновки акту перевірки були залишені без змін. (а.с.16-19 т.1)

На підставі висновків перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

1) № від 31.03.2011 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 486273,75 грн., в тому числі: 389019,00 грн. основного платежу та 97254,75 грн. штрафних санкцій; (а.с.12-13 т.1)

2) № від 31.03.2011 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств, що перебувають у державній власності, на загальну суму 190546,25 грн., в тому числі: 152437,00 грн. основного платежу та 38109,25 грн. штрафних санкцій. (а.с.10-11 т.1)

Задовольняючи частково адміністративний позов ДП «ТЕЦ-2 «Есхар», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності винесених оскаржуваних повідомлень-рішень відповідальність за правильність виписування податкової накладної покладена не на покупця, а на продавця товарів, а незначні недоліки в заповненні реквізитів податкових накладних, виявлені податковим органом в результаті перевірки платника податку, не роблять накладні недійсними та не свідчать про їх неналежність та недопустимість як доказів.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог щодо визнання дій СДПІ у м.Харкові протиправними, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні норм податкового законодавства висновки акту перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не створюють для платника податків додаткових обов'язків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість, валових витрат та податкового кредиту, регулюються положеннями ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Положеннями п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до абз.4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно із п.5.11 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

В свою чергу, відповідно до п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками ревізити, передбачені цим підпунктом.

Положеннями п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Положеннями абз.2 п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно ст. 3 Закону України №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 даного Закону (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи

Положеннями ч.2 ст.9 Закону (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати, в тому числі, такі обов'язкові реквізити: зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, підставою для формування валових витрат є наявність у платника податку - покупця відповідних розрахункових та платіжних документів, а підставою для формування податкового кредиту є наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, яка видається платником податку, що поставляє товари (роботи, послуги), на підтвердження здійснення такої поставки.

Тобто, Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) таЗакон України «Про податок на додану вартість» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пов'язують виникнення у платника податків права на включення до складу валових витрат вартості придбаних товарів, а сплачених ним у складі такої вартості сум податку до складу податкового кредиту, із фактичним виконанням робіт (послуг) чи поставкою товарів, у ціні яких цей податок сплачений.

Визначальною підставою для віднесення сум по господарській операції до складу валових витрат та податкового кредиту є достовірне встановлення обставин щодо реальності господарської операції, наявності правових та фактичних підстав для витрат з придбання товарів, робіт, послуг.

При цьому, окремі несуттєві недоліки заповнення первинної документації по оформленню господарських операцій не можуть свідчити про недійсність таких документів та не впливають на право позивача по формуванню валових витрат та податкового кредиту за умови підтвердження реальності проведених операцій та доведення зв'язку із господарською діяльністю.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у випадку, коли право платника на податковий кредит підтверджується податковими накладними, отриманими після закінчення податкових періодів, в яких відбулися оплата та отримання товарів (робіт, послуг), суми податку, вказані в таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані, але з урахуванням граничного строку давності визначення сум податкових зобов'язань, встановленого статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з матеріалів справи у перевіряємий період ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» мало взаємовідносини, в тому числі, з ТОВ "Техенергоресурс", ТОВ Компанія "Восток-комплект" та ТОВ "Електроспецтех".

Так, за рахунок господарських операцій з ТОВ "Техенергоресурс" в податковому обліку ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» в 1 кварталі 2009 року сформовано валові витрати на поліпшення основних фондів на суму 112373 грн. та сформовано податковий кредит з ПДВ за квітень 2009 року у сумі 22475 грн..

В результаті господарських операцій ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» з ТОВ Компанія "Восток-комплект" в податковому обліку позивача у 1 кварталі 2009 року сформовано валові витрати на поліпшення основних фондів на суму 123236,26 грн.; у 2-3 кварталах 2009 року сформовано балансову вартість основних фондів 1 та 3 груп на суму 2872897,62 грн. та сформовано податковий кредит з ПДВ за січень 2009 року у сумі 102834 грн., за лютий 2009 року у сумі 47927 грн., за квітень 2009 року у сумі 58335 грн., за травень 2009 року у сумі 109434 грн., за липень 2009 року у сумі 157835 грн., за серпень 2009 року у сумі 122862 грн..

Також, в результаті господарських операцій ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» з ТОВ "Електроспецтех" в податковому обліку позивача в 4 кварталі 2009 року збільшено балансову вартість основних фондів 1 групи на суму 222454,91 грн. та сформовано податковий кредит з ПДВ за жовтень 2009 року у сумі 9489 грн., за листопад 2009 року у сумі 25435 грн. і за грудень 2009 року у сумі 9566 грн.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано до суду та під час перевірки усі необхідні документи, які підтверджують реальність господарських операцій, здійснених між ним та ТОВ "Техенергоресурс", ТОВ "Електроспецтех" та Компанією "Восток-Комгілект", в тому числі, належним чином засвідчені копії відповідних первинних документів (податкових накладних, актів виконаних робіт, банківських виписок, платіжних доручень, актів приймання виконаних підрядних робіт (за формою КБ-2в), довідок про вартість виконаних підрядних робіт (за формою № КБ-3), актів приймання виконаних підрядних робіт (за формою № 2-па),фінансового плану підприємства, затвердженого 16.10.2008 року Органом управління Міністерством палива та енергетики експертного висновку та інвестиційної програми ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» на 2009 р., актів обстеження, дефектних актів тощо).

Даний факт також підтверджується відображенням у акті перевірки та в узагальненому переліку документів, які було використано при проведенні перевірки. (а.с.117-121 т.1)

Крім того, вказане підтверджується висновками судової економічної експертизи № 10092 від 27.02.2017 року, проведеної експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.проф. М.С.Бокаріуса (а.с.2-15 т.4), відповідно до якого порушення позивачем, ДП «ТЕЦ-2 «Есхар», вимог податкового законодавства з економічної точки зору експерта документально будь-яким чином не обґрунтовані.

Згідно зі ст.1 Закону України від 25.02.1994 року №4038-XII "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ч.5 ст.82 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Колегія суддів вважає, що , із аналізу змісту наявних в матеріалах справи документів відсутні підстави для незгоди із висновками судової економічної експертизи № 10092 від 27.02.2017 року.

Крім того, презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов'язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч. 2 ст. 71 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов'язку.

Також, колегія суддів звертає увагу, що висновки акту перевірки СДПІ у м.Харкові не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не створює для платника податків додаткових обов'язків та не впливає на права ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» як платника податків, а отже і не є документом, котрий зумовлює настання певних правових наслідків.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає також за доцільне замінити відповідача по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС на його правонаступника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського регіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 року №247 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" реорганізовано спеціалізовані державні податкові інспекції з обслуговування великих платників податків шляхом їх приєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

В свою чергу, Харківське управління є відокремленим підрозділом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а ДП «ТЕЦ-2 «Есхар» перебуває на обліку саме в Харківському управлінні.

Положеннями ч.1 ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив.

Враховуючи вищевказане керуючись ст.ст. 55, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Замінити відповідача по справі Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м.Харкові Міжрегіонального Головного управління ДФС на його правонаступника Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського регіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби .

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського регіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2017р. по справі № 2а-3956/11/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 09 жовтня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.