Справа № 816/2244/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.Справа № 816/2244/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського колективного підприємства "Азарія" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 816/2244/16

за позовом Полтавського колективного підприємства "Азарія"

до Управління Держпраці у Полтавській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА

Полтавське колективне підприємство «Азарія» (далі по тексту ПКП "Азарія", позивач) звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області (далі по тексту - Управління Держпраці, відповідач), в якому просив суд скасувати постанови начальника Управління Держпраці у Полтавській області від 09 листопада 2016 року за №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 818/2244/16 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання судом належної оцінки доказам по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 818/2244/16 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ПКП "Азарія".

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність проведення перевірки, за наслідками якої прийнято спірні постанови про накладення штрафу, оскільки підстави, умови, порядок та документальне оформлення позапланової перевірки не відповідають вимогам чинного законодавства. Вищенаведеному не було надано належної оцінки судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

В надісланих до суду письмових запереченнях відповідач просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважаємо безпідставним посилання позивача на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014 р. № 77-УІІІ внесено зміни до статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якими з 01.01.2015 р. дія зазначеного Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Стверджує, що обмежень на проведення перевірок, відповідно до законодавства, станом на дату проведення перевірки не було. Вказує, що в ході судового засідання представниками позивача факт встановлених за результатами перевірки порушень не заперечувалися, належних та допустимих доказів на їх спростування до матеріалів справи останніми не долучалися.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви гр. ОСОБА_1 від 21 вересня 2016 року № 16-Ш901/01 /а.с. 97-98/, листа Державної служби України з питань праці від 28 вересня 2016 року № 9807/4.3/./4.2-ДП-16 /а.с. 99/, яким надана згода на здійснення позапланової перевірки, згідно направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 1399 /а.с. 100/, головним державним інспектором Братусь Л.О. у період з 05 жовтня 2016 року по 27 жовтня 2016 року здійснена позапланова перевірка додержання вимог законодавства з питань праці у діяльності ПКП "Азарія".

За результатами перевірки складений акт від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986 /а.с. 101-109/, один примірник якого директор ПКП "Азарія" ОСОБА_2 отримала 27 жовтня 2016 року, про що свідчить особистий підпис.

Під час перевірки виявлено порушення ПКП "Азарія":

- частини четвертої статті 115 Кодексу законів про працю України, статті 21 Закону України "Про відпустки", а саме: не проводиться виплата заробітної плати за весь час щорічної відпустки, не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Згідно графіка надання відпусток працівників колективного підприємства "Азарія" у 2016 році, наказом від 22 червня 2016 року № 4-к надано швачці 5 розряду ОСОБА_1 щорічну відпустку терміном на 24 календарні дні з 04 липня 2016 року. Виплату нарахованої заробітної плати за час щорічної відпустки проведено 16 серпня 2016 року відповідно до відомості розподілу заробітної плати від 16 серпня 2016 року № 160816СТ046528. Дане порушення має місце по відношенню і до інших працівників;

- частини першої статті 115 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці", а саме: не проводиться виплата заробітної плати не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, відповідно до відомості розподілу заробітної плати від 18 жовтня 2016 року № 161017СТ856389, заробітну плату за вересень 2016 року у сумі 11049,22 грн. виплачено загальною сумою 18 жовтня 2016 року. Документи, які б підтверджували виплату заробітної плати за першу половину вересня 2016 року, при перевірці не надано. Аналогічне порушення мало місце і в липні-серпні 2016 року;

- частини третьої статті 95 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України "Про оплату праці", а саме: останнє підвищення посадового окладу швачки ОСОБА_1 було проведено з 01 грудня 2013 року, про що свідчить наказ від 29 листопада 2013 року № 12. Тобто грудень 2013 року є базовим для нарахування індексації. Як свідчать розрахункові відомості за січень-вересень 2016 року індексація заробітної плати даному працівнику не нараховувалась;

- статті 110 Кодексу законів про працю України, а саме: при кожній виплаті заробітної плати адміністрація підприємства не повідомляє працівника про розміри оплати праці з розшифровкою за видами виплат та розмірами і підставами відрахувань та утримань із заробітної плати. Як свідчить письмове пояснення головного бухгалтера "розрахункові листи при нарахуванні заробітної плати видаються тільки за вимогою співробітників".

27 жовтня 2016 року відповідачем винесено припис № 16-01-197/986-830 про усунення вищевикладених порушень та надано строк до 25 листопада 2016 року для надання письмового підтвердження /а.с. 110-111/.

09 листопада 2016 року начальником Управління Держпраці у Полтавській області ОСОБА_3 винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами:

- № 16-01-197/986-209, якою на позивача на підставі абзацу шостого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 1450,00 грн. /а.с. 121/;

- № 16-01-197/986-210, якою на позивача на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 14500,00 грн. /а.с. 122/;

- № 16-01-197/986-211, якою на позивача на підставі абзацу третього частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України накладено штраф у розмірі 4350,00 грн. /а.с. 123/.

Повторною перевіркою встановлено:

- пункт 2 припису від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-830 не виконаний, а саме порушення вимог статті 24 Закону України "Про оплату праці", статті 115 Кодексу законів про працю України щодо строків та періодичності виплати заробітної плати;

- пункт 3 припису від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-830 не виконаний, а саме порушення вимог частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статті 33 Закону України "Про оплату праці" в частині проведення індексації заробітної плати у встановленому порядку не приведено у відповідність /а.с. 112-114/.

16 січня 2017 року головним державним інспектором Братусь Л.О., розглянувши протокол № 16-01-197/7 про адміністративне правопорушення /а.с. 115-116/, винесено постанову № 16-01-197/7-1 про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення /а.с. 117/.

ПКП "Азарія" не погодилося із постановами від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211 та оскаржило їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позапланова перевірка проводилася посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом. Інших підстав позову, ніж незаконність проведення перевірки, представниками позивача не наведено ні в самому позові, ні в поясненнях, наданих в судових засіданнях, а тому у суду відсутні підстави для скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р., № 100 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.

Установлено, що територіальні органи, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються. Так, утворене Управління Держпраці у Полтавській області є правонаступником реорганізованих : Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Полтавській області та Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 р. № 1021-р "Питання Державної служби з питань праці") погоджено пропозицією Міністерства соціальної політики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. N 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" функцій і повноважень Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці" Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці для виконання покладених на неї завдань, серед іншого, має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп.5 п.6 Положення) та одержувати від роботодавців і посадових осіб письмові чи усні пояснення, висновки про результати проведення експертних обстежень, аудитів, матеріали та інформацію з відповідних питань, звіти про рівень і стан виконання профілактичної роботи, причини порушень законодавства та про вжиття заходів для їх усунення (пп.7 п.6 Положення).

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення).

Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується та діє на підставі Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року № 8.

У відповідності до підпункту 5 пункту 4 Положення, Управління Держпраці, згідно покладених на нього завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі, їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з підпунктом 5 пункту 6 Положення, Управління Держпраці, для виконання покладених на нього завдань має право, безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

З метою забезпечення безперервності реалізації повноважень, переданих Державною інспекцією з питань праці до внесення змін у чинне законодавство, оформлення результатів перевірок та видача розпорядчих документів здійснюється відповідно до Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року № 1291/21603 (далі по тексту Порядок № 390).

З огляду на вищенаведені норми права колегія суддів зазначає, що станом на 05.10.2016 року по 27.10.2016 року відповідач, який є територіальним органом Держпраці, мав повноваження проводити перевірку юридичної особи ПКП "Азарія" на предмет додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування та вимагати усунення виявлених порушень.

Апелянт, мотивуючи вимоги апеляційної скарги щодо незаконності проведення позапланової перевірки, посилається на наявність мораторію на проведення перевірок суб'єктів господарювання, встановленого Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ (надалі по тексту - Закон № 71-VІІІ).

Колегія суддів вважає хибними вказані доводи, оскільки Закон № 71-VІІІ направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а не в будь-якій іншій та передбачає внесення змін саме до податкового законодавства.

Крім того, як вбачається зі змісту пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ обмеження на проведення у 2015 та 2016 роках перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік виключно з дозволу Кабінету Міністрів України поширюється на контролюючі органи у розумінні Податкового кодексу України, до яких в силу п.41.1 ст.41 ПК України відповідач не відноситься.

За таких обставин, приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28 грудня 2014 року № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Управління Держпраці у Полтавській області, як помилково стверджує позивач.

Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 р. № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами" з огляду на проведення перевірки в жовтні 2016 року є недоречними, оскільки як встановлено ст.31 Закону України від 16.01.2014 р. № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки проводяться перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) лише протягом серпня - грудня 2014 року.

Щодо тверджень позивача про протиправність дій щодо проведення спірної перевірки та складання акту за її результатами, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що у спірних відносинах Управління Держпраці при здійсненні перевірки відповідача з питань дотримання законодавства про працю у своїй діяльності керувалося Прорядком № 390.

У відповідності до частин 3-5 Порядку № 390 позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Як вбачається зі змісту направлення на проведення перевірки суб'єкта господарювання № 1399 підставою для здійснення позапланової перевірки у діяльності ПКП «Азарія» вказано заява гр. ОСОБА_1 та лист Державної служби України з питань праці від 28.09.2016 р. № 9807/4.3/4.2-ДП-16, яким надана згода на проведення перевірки.

Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" підставами для здійснення позапланових заходів є серед іншого обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення;

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).

Статтею 7 зазначеного Закону одним із розпорядчих документів, які супроводжують проведення планових та позапланових заходів здійснення державного нагляду, визначено посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке оформлюється на підставі наказу про здійснення планового або позапланового заходу. Одним із обов'язкових реквізитів, який має містити посвідчення, є дата початку та дата закінчення заходу. Зазначене посвідчення (направлення) та службове посвідчення посадові особи органу державного нагляду зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі перед початком здійснення заходу.

У разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу або непред'явлення посадовими особами органу нагляду документів, визначених статтею 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", передбачено право суб'єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду до здійснення такого заходу (абзац 4 частини четвертої статті 5, абзац 3 частини п'ятої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності").

Положення цих норм кореспондуються зі статтею 10 зазначеного Закону, яка визначає право суб'єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів нагляду, зокрема, внаслідок ненадання ними копій документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Наведене дає підстави вважати, що порушення органом державного нагляду (контролю) вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо оформлення та надання суб'єкту господарювання повідомлення (направлення) про перевірку та посвідчення на здійснення перевірки, є підставою для недопущення останнім посадових осіб органу до здійснення заходів державного нагляду (контролю). У разі невикористання суб'єктом господарювання цього права не можна визнати такі порушення безумовною підставою для скасування рішення органу державного нагляду (контролю), прийнятого за наслідками проведених заходів.

Аналогічна правова позиції щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена у постанові Верховного суду України від 19 вересня 2011 року у справі №21-130а11.

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною першою статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Мотивів для відступлення від вказаної правової позиції Верховного Суду України при розгляді цієї справи, судом не встановлено та сторонами не зазначено.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції позивач правом щодо недопуску до проведення зазначеної перевірки не скористався, перевірка проведена, чим фактично визнав наявність відповідних документів для її проведення, а тому такі доводи на підтвердження протиправності дій відповідача є необґрунтованими.

Аналогічна думка викладена у ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2013 року у справі № К-33903/10.

Надаючи правову оцінку вимозі позивача про визнання протиправними та скасування постанов від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, колегія суддів відмічає, що позивач фактично не заперечує наявності в своїй діяльності встановлених спірною перевіркою, належних та допустимих доказів на їх спростування до матеріалів справи останніми не долучалось.

Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 16-01-197/986 від 27 жовтня 2016 року складений та підписаний уповноваженими особами відповідача, які здійснювали перевірку та директором ПКП "Азарія" ОСОБА_2, що останньою не заперечувалося в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції /а.с. 101-109/. У вказаному акті зазначено, крім іншого, що перевірка проводилася у присутності директора ПКП "Азарія" ОСОБА_2

На підставі акту перевірки від 27.10.2016 року, у звязку з виявленими під час перевірки порушеннями відповідачем винесено припис від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-830, зі змістом якого ознайомлено директора ПКП "Азарія" ОСОБА_2 та один примірник якого вручений посадовій особі позивача, що підтверджується підписом ОСОБА_2 /а.с. 110-111/.

Доказів про оскарження вказаного припису не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акту про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акту приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 4 Порядку № 509 встановлено, що справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 509 у разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений начальником управління Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів.

У пункті 6 Порядку № 509 вказано, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п.7 Порядку № 509).

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акту, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів субєктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Форма постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами затверджена наказом Міністерства соціальної політики України 02 лютого 2016 року № 67.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Управління Держпраці у Полтавській області 31 жовтня 2016 року направило позивачу повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу № 5176/02-12 /а.с. 119/, яке вручено безпосередньо директору ПКП "Азарія" ОСОБА_2 03 листопада 2016 року /а.с. 120/.

Зазначені дії відповідача відповідають вимогам пунктів 3, 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

За результатами розгляду справи 09 листопада 2016 року та на підставі виявлених порушень, які зазначені в акті перевірки від 27 жовтня 2016 року № 16-01-197/986-209, винесено наступні постанови про накладення штрафу, які одержані директором ПКП "Азарія" 09 листопада 2016 року, а саме: № 16-01-197/986-209, якою на позивача накладено штраф у розмірі 1450,00 грн. /а.с. 121/, № 16-01-197/986-210 /а.с. 122/, якою на позивача накладено штраф у розмірі 14500,00 грн. /а.с. 122/, № 16-01-197/986-211 /а.с. 123/, якою на позивача накладено штраф у розмірі 4350,00 грн. /а.с. 123/.

Підстави та розмір застосованих штрафів позивачем ані в позовній заяві, ані в ході судового розгляду справи не ставились під сумнів.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи копії постанов Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 19 квітня 2017 року (ВП № 53519808, ВП № 53519627), відповідно яким стягнуто з ПКП "Азарія" штраф у розмірі 14500,00 грн., згідно постанови № 16-01-197/986-210 від 09 листопада 2016 року /а.с. 124/, та штраф у розмірі 1450,00 грн., згідно постанови № 16-01-197/986-219 від 09 листопада 2016 року /а.с. 125/, а виконавчі провадження закінчені.

Вказане свідчить про фактичне визнання зазначених вище порушень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання позивача на незаконність проведення перевірки, а відтак, і на незаконність винесених за наслідками її проведення постанов про накладення штрафу є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, позапланова перевірка проводилася посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Враховуючи, що інших підстав для задоволення позову, ніж незаконність проведення перевірки, представниками позивача не наведено ні в самому позові, ні в поясненнях, та беручи до уваги, що порушення, виявлені під час перевірки не спростовані позивачем, в задоволенні позову про скасування постанов від 09 листопада 2016 року №№ 16-01-197/986-209, 16-01-197/986-210, 16-01-197/986-211 про накладення штрафів слід відмовити.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Полтавського колективного підприємства "Азарія" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 816/2244/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 09.10.2017 р.