Справа № 826/12673/17
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 жовтня 2017 року м. Київ № 826/12673/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П., ознайомившись із позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Ознайомившись із позовною заявою позивача, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно визначень, наведених в п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах; позивач в адміністративній справі - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб'єктом владних повноважень у зв'язку із винесенням останнім рішення (нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії), вчиненням дій або не вчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової чи службової особи, іншого суб'єкта при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання щодо прийняття до розгляду в порядку адміністративного судочинства позову суду слід визначитись, зокрема, з такими питаннями: які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, в чому саме вони полягають і якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень вони порушені; чи відносяться спірні правовідносини до публічно-правових; чи не підлягає порушене право, свобода чи інтереси фізичної або юридичної особи захисту в порядку іншого провадження.

Зміст ухвалених судових рішень повинен відповідати приписам статей 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до п. 10.3 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача, суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

Виходячи із наведеного вище, слід дійти висновку, що позовні вимоги мають бути викладені максимально чітко та зрозуміло та мають містити визначений спосіб захисту прав позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про:

1) визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області та дій Державної міграційної служби України щодо визнання недійним паспорту громадянина України НОМЕР_1 від 28.11.2012 р. та щодо інформування Адміністрації Державної прикордонної служби України і Українського бюро Інтерполу про визнання паспорту недійним;

2) визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області та Державної міграційної служби України щодо визнання недійним паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 29.11.2012 р. та щодо інформування Адміністрації Державної прикордонної служби України і Українського бюро Інтерполу про визнання паспорту недійсним;

3) зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області належним чином повідомити адміністрацію Державної прикордонної служби України та Українське бюро Інтерполу про дійсність паспорту громадянина для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 29.11.2012 р.

Ознайомившись із вказаними позовними вимогами, суд вважає їх такими, що не визначають належний спосіб захисту прав позивача та вважає їх суб'єктивними, тобто оціночними та нечіткими, оскільки, в даному випадку, правовідносини, які виникли між сторонами у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій не можуть обмежуватися лише певними діями, а повинні зумовлювати негативні наслідки для такої особи у вигляді прийняття відповідного рішення індивідуальної дії.

Таким чином, позивачу необхідно врахувати, що лише діями не може бути прийнято рішення щодо визнання недійсними та скасування документів, що посвідчують особу, а такі дії вчиняються на підставі окремого акту індивідуальної дії.

Окрім того, позивачем не конкретизовано, що, на його думку, слід розуміти під проханням «належним чином повідомити про дійсність паспорту громадянина для виїзду за кордон».

Наведене свідчить про нечіткість заявлених позовних вимог, що в подальшому може ускладнити їх виконання, а тому позивачу (його представнику) необхідно уточнити їх зміст в частині дій, яким повинна бути надана правова кваліфікація судом та визначити спосіб, яким має бути здійснено повідомлення про дійсність паспорту громадянина для виїзду за кордон.

При цьому, з метою максимальної чіткості формулювання позовних вимог, позивачу необхідно викласти їх окремо стосовно кожного відповідача, як того вимагають приписи п. 4 ч. 1 ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після отримання позовної заяви з'ясовує чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом.

Адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1 ст. 99 цього ж Кодексу).

Так, згідно із ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані дії вчинені відповідачами у 2015 році, тоді як до суду щодо їх оскарження позивач звернувся 05.10.2017 р. про що свідчить відмітка служби діловодства Окружного адміністративного суду м.Києва.

Отже, із позовної заяви вбачається пропущення позивачем строків звернення до суду, встановлених ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, а тому позивачу необхідно обґрунтувати причини пропуску строків звернення до суду та надати докази на їх підтвердження.

Таким чином на усунення недоліків позовної заяви, позивачу (його представнику) необхідно надати суду уточнення позовних вимог та обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із наданням підтверджуючих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві часу для усунення недоліків.

Документи на усунення недоліків позовної заяви позивачу слід подати через канцелярію Окружного адміністративного суду м.Києва, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-А.

Керуючись статтями 106-108 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачу п'ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.П. Васильченко