Справа № 810/2929/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року № 810/2929/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 87670-13 від 30.06.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними, так як винесене в порушення вимог Податкового кодексу України, при здійсненні розрахунку суми транспортного податку відповідач не здійснив належний розрахунок із урахуванням всіх показників визначених податковим законодавством, не зробив належного розрахунку податкового зобов'язання, а тому таке рішення підлягає скасуванню як незаконне.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що об'єкт оподаткування транспортним податком залежить, відповідно до вимог Податкового кодексу України, від року випуску легкового автомобіля та середньоринкової вартості легкового автомобіля. Отже, доводи позивача щодо неналежного здійснення розрахунку контролюючим органом, із врахуванням всіх показників, при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення с необґрунтованим. Відповідно до розрахунку вартості, сформованого на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, середньоринкова вартість транспортного засобу позивача становить 1 660 347,56 грн. Таким чином, автомобіль позивача є об'єктом оподаткування, в розумінні ст. 267 ПК України.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу, з реєстраційним номером: НОМЕР_2, Марка: LAND ROVER; Модель: RANGE ROVER; Рік випуску: 2014; Об'єм циліндрів двигуна: 2 993 куб. см.

Право власності на вказаний транспортний засіб підтверджується договором купівлі - продажу від 08.12.2016 р. № 8045/2016/232674 та відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за № НОМЕР_3.

Відповідачем 30.06.2017 року, на підставі 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення №87670-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" в сумі 25 000,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Згідно з приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (підпункт 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому, згідно із приписами підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Таким чином, з 01.01.2017 у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, виникає обов'язок зі сплати транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

У свою чергу, в силу вимог статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 25.12.2015 № 928-VIII, розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2017 року становить 3200,00 грн., у зв'язку з чим об'єктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000,00 грн.

На виконання підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком (далі - Методика № 66).

Відповідно до пункту 2 Методики № 66, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 (Офіційний вісник України, 2013 рік, № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики № 66).

Пунктом 12 Методики № 66 передбачено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Як вже зазначалось судом вище, позивач є власником транспортного засобу Марка: LAND ROVER та модель: RANGE ROVER (рік випуску: 2014; об'єм двигуна 2993 см3).

Для визначення об'єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні органу Державної фіскальної служби має бути інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.

Так, суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Європейської Конвенції із прав людини (mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, контролюючим органом не надано суду даних щодо врахування всіх критеріїв при визначенні середньоринкової вартості даного автомобіля, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267.2 Податкового кодексу України, з використанням Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та у Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №403 від 10.04.2013.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, а також доказів наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2017 рік, а тому податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 №87670-13 підлягає скасуванню.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби Київської області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби Київської області № 87670-13 від 30.06.2017.

Стягнути судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.