Справа № 759/7512/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/7512/17 Головуючий у 1-й інстанції: П'ятничук І.В. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 жовтня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Тичини І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Семенюка Ігоря Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення від 11.05.2017 № 23-ДК-ДК/0003По/08/01/-17, винесену державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Семенюком Ігорем Дмитровичем, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м.Києва від 27.02.2017 в рамках кримінального провадження призначено позапланову перевірку дотримання вимог діючого земельного та містобудівного законодавства під час користування земельною ділянкою та проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1), проведення якої доручено працівникам Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Під час проведення перевірки було виявлено використання частини земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, орієнтовною площею 1,43 га, з порушенням вимог п. а) ч.1 ст. 96 та ст.211 ЗК України - невиконання вимог щодо використання землі за цільовим призначенням, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.53 КУпАП. У зв»язку з виявленим порушенням головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель в м.Києві управління за використанням та охороною земель ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно голови правління ПАТ «АТП 13058» ОСОБА_5

За результатами розгляду зазначеного протоколу Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Семенюком І.Д. винесено постанову від 11.05.2017, якою на ОСОБА_5 накладено адміністративне стягнення за ст. 53 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 323 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію систем центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція сільського господарства ліквідується, а функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів покладаються на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 910-р функцій і повноваження Державної інспекції сільського господарства, із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, що припиняються покладаються на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру.

Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, визначено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Головне управління Держгеокадастру у Київській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016 р. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Завданням Головного управління Держгеокадастру у Київській області є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва, у складі якого створено Управління з контролю за використанням та охорони земель, до якого входять Державні інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним неприйняття судом першої інстанції доводів позивача про відсутність у державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель в м.Києві управління за використанням та охороною земель повноважень на прийняття спірної постанови.

Щодо доводів апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;

Статтею 2 цього Закону визначено, що його дія поширюється на відносини, пов'язані із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Водночас, відповідно до преамбули Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (далі - Закон №963-IV) цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 2 Закону №963-IV основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Відповідно до ст. 4 Закону №963-IV об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: - проведення перевірок; - розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; - участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; - розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; - проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення (ст. 9 Закону №963-IV).

Статтею 10 Закону №963-IV визначаються повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, зокрема складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

При здійсненні перевірки дотримання вимог земельного законодавства державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області керувалися Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Крім того, як наголошувалось вище, перевірка проводилась на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва, якою, в свою чергу, її проведення доручено Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області.

Стосовно суті виявлених порушень слід виходити з наступного.

Так, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 року №172/332 передана Відкритому акціонерному товариству АТП « 13058» у довгострокову оренду на 25 років для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель і виробничих споруд майнового комплексу. Право користування земельної ділянки посвідчене договором оренди від 17.12.2003 №79/6/00170, що не є спірним.

Згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у м.Києві від 04.04.2017 №22-26-0.6-3401/2-17, головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) до 01.01.2013 було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1, площею 7 7001 га, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання - для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель, виробничих споруд майнового комплексу; цільове призначення - землі автомобільного транспорту.

В той же час, як зазначає позивач, на вказаній земельній ділянці будівництво житлового комплексу проводиться на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 03.11.2016 №ІУ02, виданого Департаментом дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції, інвестором будівництва є ТОВ «Укрбуд Девелопмент».

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що Київська міська рада рішень щодо передачі вказаної земельної ділянки для будівництва житлового комплексу за поданням Департаменту земельних ресурсів не приймала.

Відповідно до положень статті 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: а) укладення угод з порушенням земельного законодавства; б) самовільне зайняття земельних ділянок; в) псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами; г) розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об'єктів, що негативно впливають на стан земель; ґ) невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням; д) порушення строків повернення тимчасово займаних земель або невиконання обов'язків щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; е) знищення межових знаків; є) приховування від обліку і реєстрації та перекручення даних про стан земель, розміри та кількість земельних ділянок; ж) непроведення рекультивації порушених земель; з) знищення або пошкодження протиерозійних і гідротехнічних споруд, захисних насаджень; и) невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту; і) самовільне відхилення від проектів землеустрою; ї) ухилення від державної реєстрації земельних ділянок та подання недостовірної інформації щодо них; й) порушення строків розгляду заяв щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст.96 ЗК України встановлено, що землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Оскаржуваною постановою встановлено, що позивач порушив вимоги пункту а) ст. 96 та пункт г) ст. 211 Земельного кодексу України - невиконання вимог щодо використання землі за цільовим призначенням, що, в свою чергу, підтверджується матеріалами справи.

Так, стаття 53 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил використання земель, а саме використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об'єктів, які негативно впливають на стан земеоль. Неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при винесені оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, а також з метою, з якою це повноваження надано.

Водночас, колегія суддів зауважує, що вказаний у спірній постанові розмір заподіяної матеріальної шкоди судом не перевірявся і не досліджувався, оскільки це не є кваліфікуючою ознакою для притягнення до відповідальності за статтею 53 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 09 жовтня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А. Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.