Справа № 805/2468/17-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року справа №805/2468/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Борисові А.А., за участю представника позивача Денисової М.П., представника відповідача Лисенка Є.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 805/2468/17-а за позовом державного підприємства "Маріупольський морський торгівельний порт" до Офісу великих платників податків ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 22 червня 2017 року № та № ,-

ВСТАНОВИВ :

06 липня 2017 року Державне підприємство "Маріупольський морський торгівельний порт" звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 червня 2017 року № та № .

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті документальної позапланової невиїзної перевірки № 36/28-10-47-10/01125755 від 29 травня 2017 року про порушення п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ за жовтень-грудень 2015 року в розмірі 259922,00 гривень, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року в розмірі 301539,00 гривень та заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до Державного бюджету України за квітень 2016 року в розмірі 756735,00 гривень.

Прийнятими на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29 травня 2017 року податковими повідомленнями-рішеннями від 22 червня 2017 року № позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 756735,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 189183,75 гривень, а № зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного поточного звітного (податкового) періоду.

Позивач зазначає, що позапланову перевірку проведено без підстав, визначених п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, оскільки всі пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу ним було надано.

Сутність порушень, визначених при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки полягає у тому, що податкові накладні, виписані контрагентами позивача - ПП "Реал-Строй" та ТОВ "Індустріальна будівельна група" виключені зі складу податкового кредиту ДП "Маріупольський морський торгівельний порт" через нереальність господарських операцій з зазначеними постачальниками внаслідок розриву ланцюгу постачання, формування податкового кредиту за рахунок підміни товару, а також з відсутністю у відповідача будь-якої інформації про наявні складські приміщення, наявність автотранспорту, устаткування та трудових ресурсів, незнаходження за місцем реєстрації вказаних постачальників. Таке порушення при формуванні податкового кредиту в квітні 2016 року призвело, на думку фіскального органу, до заниження суми ПДВ, яка підлягає сплаті до бюджету в сумі 756735,00 гривень та до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року в розмірі 301539,00 гривень.

Позивач зазначає, що податкові, виписані його постачальниками ПП "Реал-Строй" та ТОВ "Індустріальна будівельна група" та включені ним до складу податкового кредиту у грудні 2015 року та квітні 2016 року виписані платниками ПДВ у відповідності до приписів Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних.

Факт отримання ДП "Маріупольський морський торгівельний порт" товарно-матеріальніих цінностей підтверджується договорами постачання та первинними документами до них, які було надано до перевірки. Додаткових документів відповідачем не витребувано. В діях позивача як платника податків не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

З зазначених підстав позивач вважає висновки акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29 травня 2017 року неправомірними, а винесені на його підставі податкові повідомлення - рішення від 22 червня 2017 року № та № просив визнати протиправним та скасувати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 805/2468/17-а позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22 червня 2017 року № та № , винесені Офісом великих платників податків ДФС України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Апелянт вважає, що підприємство не мало підстав до включення виписаних податкових накладних до реєстру отриманих податкових накладних, а суму ПДВ - до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів у зв'язку з тим, що було обізнано в тому, що зазначене підприємство не задекларувало та не сплатило до бюджету належних сум ПДВ.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача наголошуючи на законності ухваленої судом першої інстанції постанови.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державне підприємство "Маріупольський морський торгівельний порт" є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 01125755 з 27 листопада 1991 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 218).

Позивач перебуває на податковому обліку в Запорізькому управлінні Офісу великих платників податків ДФС, про що зазначено у акті документальної позапланової перевірки (а.с. 27).

Позивач є платником податку на додану вартість з 07 липня 1997 року, про зазначено в акті документальної перевірки (а.с. 27).

Фахівцями Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Державного підприємства "Маріупольський морський торгівельний порт" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Індустріальна будівельна група" за квітень 2016 року та ПП "Реал-Строй" за грудень 2015 року, про що складено акт від 29 травня 2017 року № 36/28-10-47-10/01125755 (а.с. 26-56).

У висновках акту перевірки зазначено, перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ за жовтень-грудень 2015 року в розмірі 259922,00 гривень, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2015 року в розмірі 301539,00 гривень та заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до Державного бюджету України за квітень 2016 року в розмірі 756735,00 гривень (а.с. 56).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України)

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стосовно взаємовідносин позивача з ПП "Реал-Строй" у грудні 2015 року, перевіркою встановлено, що згідно договорів від 14 грудня 2015 року № 27-7/15/592, від 18 грудня 2015 року № 27-7/15/606 та також від 18 грудня 2015 року № 27-7/15/607 ПП "Реал-Строй" поставило позивачу не експлуатовану промислову продукцію, а також виконало роботи з технічного переоснащення системи КВПтаА котлів № 1 та № 2, виписавши податкові накладні, перелік яких наведено у таблиці (а.с. 34-35).

Суми ПДВ по цим податковим накладним віднесено позивачем по податкового кредиту, які відповідають даним додатку № 5 до податкової декларації за грудень 2015 року та січень 2016 року.

Як зазначено в акті перевірки, згідно ланцюга відпрацювання ПП "Реал-Строй" надано на адресу позивача роботи по технічному переоснащенню системи КВПтаА котлу № 1 та № 2 з модернізацією мазутного господарства. В свою чергу, до складу податкового кредиту ПП "Реал-Строй" входить придбання робіт по технічному переоснащенню системи КВПтаА котлу № 1 та № 2 з модернізацією мазутного господарства у ТОВ "БМНУ-1". З податкової інформації вбачається, що вказане підприємство перебуває на обліку в ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, основний вид діяльності - будівництво трубопроводів, дата держреєстрації - 12.04.2011 року, статутний капітал - 74000,00 гривень, кількість працюючих працівників - 8 осіб (а.с.36).

ПП "Реал-Строй" має основний вид діяльності - 46.90 "Неспеціалізована оптова торгівля", дата держреєстрації - 22.02.2007 року, керівник і головний бухгалтер - Лукяненко Микола Вікторович, статутний капітал - 10000,00 гривень, кількість працюючих працівників - 3 особи, основні фонди - дані відсутні (а.с. 40).

Крім того, ТОВ "БМНУ-1" на адресу ПП "Реал-Строй" виписано податкові накладні на виконання вказаних вище робіт. ТОВ "БМНУ-1" має необхідні ресурси для надання зазначених послуг.

Податковий кредит ПП "Реал-Строй" сформовано за рахунок придбання пальників комбінованих у ТОВ "Інвест Трейдінг Груп", що перебуває на обліку у Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області. ТОВ "Інвест Трейдінг Груп" також на адресу ПП "Реал-Строй" виписано податкові накладні. У квітні 2016 року ТОВ "Інвест Трейдінг Груп" згідно митних декларацій було імпортовано два пальники комбіновані з Німеччини за ціною 7658116,86 гривень та 12768278,21 гривень.

У акті перевірки зазначено, що первинні документи стосовно транспортування товару позивачем до перевірки не надано, як і сертифікати виробників продукції.

За податковою інформацією Маріупольської ОДПІ ПП "Реал-Строй" не підтвердило реальність здійснення господарських операцій за грудень 2015 року, квітень 2016 року.

В ході аналізу можливості придбання товарів, що були поставлені на адресу позивача було встановлено, що ПП "Реал-Строй" придбано товари у ТОВ "Відекс Груп" та ТОВ "Інвест Трейдінг Груп".

Аналіз зареєстрованих податкових накладних свідчить про документальне оформлення операції з реалізації інших товарів на адресу покупців, тобто, фактично відбувся "розрив" ланцюга постачання, що свідчить лише про фактичне документальне оформлення операцій з придбання та поставки товарів та формування податкового кредиту за рахунок "підміни" товару.

Також у акті перевірки зазначено про відсутність складських приміщень, автомобільного чи іншого транспорту, устаткування та трудових ресурсів, що необхідно для здійснення господарської діяльності.

У зв'язку з відсутністю операцій з придбання ПП "Реал-Строй" у своїх постачальників продукції за номенклатурою, відвантаженої по ланцюгу до позивача, їх реалізація є неможливою.

Тобто, реальність вчинення господарських операцій ПП "Реал-Строй" відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів. Виходячи з наведеного, фактично, ПП "Реал-Строй" здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ "Індустріальна будівельна група" у квітні 2016 року, перевіркою встановлено, що згідно договорів поставки від 04 лютого 2016 року № 27-7/16/48 та від 23 лютого 2016 року № 27-7/16/64 ТОВ "Індустріальна будівельна група" поставило позивачу не експлуатовану промислову продукцію, виписавши податкові накладні, перелік яких наведено у таблиці (а.с. 43-44).

Суми ПДВ по цим податковим накладним віднесено позивачем по податкового кредиту, які відповідають даним додатку № 5 до податкової декларації за квітень 2016 року.

В ході проведеної перевірки було встановлено, що ТОВ "Індустріальна будівельна група" зареєстровано у м. Маріуполі, вул. Пашковського, буд. 46, кв. 14, завантаження товарів від ТОВ "Індустріальна будівельна група" до позивача відбувалось у Маріуполі згідно ТТН від 07 квітня та 12 квітня 2016 року саме з зазначено адреси реєстрації. При виїзді на місце реєстрації працівників відповідача встановлено, що за зазначеною адресою знаходиться двоповерхова жила будівля. На дверях квартири № 14 була відсутня назва СГД та будь-якої позначки, що свідчили б про діяльність за вказаною адресою ТОВ "Індустріальна будівельна група". Таким чином, на думку фіскального органу, вищезазначене може свідчити про відсутність постачання ТМЦ від ТОВ "Індустріальна будівельна група" на адресу позивача.

ТОВ "Індустріальна будівельна група" значиться на обліку у Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, вид діяльності - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, дата держреєстрації - 23.08.2011 року, керівник і головний бухгалтер - Черних Дмитро Олексійович, статутний капітал - 10000,00 гривень, кількість працюючих - 2 особи, основні фонди - дані відсутні.

В свою чергу, ТОВ "Індустріальна будівельна група" протягом квітня 2016 року сформовано податковий кредит за рахунок придбання від ПП "Реал-Строй" контакторів в асортименті, реле на суму 2690756,46 гривень, в тому числі ПДІ 448459,41 гривень, ТОВ "Інвест Трейдінг Груп" контакторів в асортименті, запобіжників, блоків управління на загальну суму 815713,20 гривень, в тому числі ПДІ 135952,20 гривень.

ТОВ "Інвест Трейдінг Груп" також значиться на обліку у Маріупольській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, вид діяльності - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, дата держреєстрації - 09.12.2014 року, керівник і головний бухгалтер - Клітній Олексій Олексійович, статутний капітал - 10000,00 гривень, кількість працюючих - 1 особа.

Далі у акті перевірки описується ланцюг придбання ТМЦ ТОВ "Інвест Трейдінг Груп" від ПП "Зябкін", ПП "Укрпромпроект", ТОВ "Сіріус Павер", операції яких не підтверджуються з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, транспорту, устаткування, у зв'язку з чим відповідач знову прийшов до висновку про "розрив" ланцюга постачання та формування податкового кредиту за рахунок "підміни" товару, тобто, нереальності правочинів.

При цьому, спірним питанням даної справи є наявність у позивача права на формування складу податкового кредиту з ПДВ у випадку нереальних, на думку відповідача угод.

Отже, відповідач фактично не визнав податкові накладні, виписані зазначеними вище постачальниками у період з грудня 2015 року по квітень 2016 року.

Сторонами також не спростовується факт отримання позивачем податкових накладних від ПП "Реал-Строй" та ТОВ "Індустріальна будівельна група", та які було включено до складу податкового кредиту у спірному періоді.

Відповідач фактично виключив зі складу податкового кредиту позивача за грудень 2015 року та квітень 2016 року суми ПДВ з причин нереальності угод, про що прямо зазначив у акті.

Ні підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 36/28-10-47-10/01125755 від 29 травня 2017 року фіскальним органом винесене спірні податкові повідомлення-рішення від 22 червня 2017 року № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 756735,00 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 189183,75 гривень та № , яким зменшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного поточного звітного (податкового) періоду (а.с. 66-67).

Судом першої інстанції встановлено, що між державним підприємством "Маріупольський морський торгівельний порт" (покупець) та приватним підприємством "Реал-строй" (постачальник) було укладено договір постачання від 14 грудня 2015 року № 27-7/15/592 (а.с. 90-93). Предметом договору постачання товару - апаратури електричної для комутації чи захисту електричних кіл, на напругу не більше ніж 1000 В (електричні ЗЗЧ). Ціна та кількість продукції вказана у додатках № 1 та № 2 до договору. Загальна сума договору згідно додатку № 1 складає 2618394,00 гривень, у тому числі ПДВ - 436399,00 гривень (а.с. 94-95).

Виконання вказаного договору підтверджено наступними документами: видатковою накладною від 23 грудня 2015 року № 62 (а.с. 100), податковою накладною від 22 грудня 2015 року № 18 (а.с. 101), роздруківкою обслуговуючого банку про сплату (а.с.102), рахунком-фактурою від 23 грудня 2015 року № 62 (а.с. 103), ТТН від 23 грудня 2015 року № 125 (а.с. 105), матеріальною перепусткою № 14818 (а.с. 106). Якість товару підтверджено сертифікатами, декларацією про відповідність та паспортами (а.с. 107-116).

Крім того, позивачем надано картки складського обліку придбаних товарів (а.с. 117-130).

Проте, видану контрагентом податкову накладну від 23 грудня 2015 року № 18 не визнано відповідачем податковим документом.

Також встановлено, що між державним підприємством "Маріупольський морський торгівельний порт" (покупець) та ТОВ "Індустріальна будівельна група" (постачальник) було укладено договір постачання від 04 лютого 2016 року № 27-7/16/48 (а.с. 131-134). Предметом договору постачання товару - апаратури електричної для комутації чи захисту електричних кіл, на напругу не більше ніж 1000 В (електричні ЗЗЧ). Ціна та кількість продукції вказана у додатках № 1 та № 2 до договору. Загальна сума договору згідно додатку № 1 складає 2691175,92 гривень, у тому числі ПДВ - 448529,32 гривень (а.с. 135-136).

Виконання вказаного договору підтверджено наступними документами: видатковою накладною від 07 квітня 2016 року № 14 (а.с. 141), податковою накладною від 07 квітня 2016 року № 3 (а.с. 142), платіжним дорученням від 19 травня 2016 року № 2703 (а.с.143), рахунком-фактурою від 07 квітня 2016 року № 14 (а.с. 144), видатковою накладною від 21 квітня 2016 року № 18 (а.с. 145), податковою накладною від 21 квітня 2016 року № 3 (а.с. 146), роздруківкою обслуговуючого банку про сплату від 11 травня 2016 року (а.с.147), рахунком-фактурою від 21 квітня 2016 року № 18 (а.с. 148), ТТН від 07 квітня 2016 року № 14 та від 21 квітня 2016 року № 17 (а.с. 150-152), матеріальною перепусткою № 17529 та № 18025 (а.с. 153-154). Якість товару підтверджено сертифікатами, декларацією про відповідність та паспортами (а.с. 155-163).

Крім того, позивачем надано картки складського обліку придбаних товарів (а.с. 164-178).

Проте, видані контрагентом податкові накладні від 07 квітня 2016 року № 14 та від 21 квітня 2016 року № 3 не визнано відповідачем податковими документами.

Крім того, між державним підприємством "Маріупольський морський торгівельний порт" (покупець) та ТОВ "Індустріальна будівельна група" (постачальник) було укладено договір постачання від 23 лютого 2016 року № 27-7/16/64 (а.с. 179-182). Предметом договору постачання товару - апаратури електричної для комутації чи захисту електричних кіл, на напругу не більше ніж 1000 В (електричні ЗЗЧ). Ціна та кількість продукції вказана у додатках № 1 та № 2 до договору. Загальна сума договору згідно додатку № 1 складає 2501694,00 гривень, у тому числі ПДВ - 416949,00 гривень (а.с. 183-184).

Виконання вказаного договору підтверджено наступними документами: видатковою накладною від 07 квітня 2016 року № 10 (а.с. 189), податковою накладною від 07 квітня 2016 року № 4 (а.с. 190), платіжним дорученням від 19 травня 2016 року № 2702 (а.с.191), рахунком-фактурою від 07 квітня 2016 року № 11 (а.с. 192), ТТН від 07 квітня 2016 року № 10(а.с. 194-195), матеріальною перепусткою № 17531(а.с. 131). Якість товару підтверджено сертифікатами, декларацією про відповідність (а.с. 197-199).

Крім того, позивачем надано картки складського обліку придбаних товарів (а.с. 200-217).

Проте, видану контрагентом податкову накладну від 07 квітня 2016 року № 4 не визнано відповідачем податковим документом.

Суд першої інстанції зазначив, що жодним законом не передбачено право фіскального органу самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність господарського зобов'язання пов'язує з наступним: невідповідністю його змісту вимогам закону; наявністю мети, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства; укладенням учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним із них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення, передбаченого ст. 228 ЦК України міститься обов'язкова ознака - специфічна мета - порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Наявність мети, включеної до складу правопорушення підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена через мету відповідного керівника -фізичної особи, яка на момент укладання угоди виконувала представницькі функції за статутом (положенням) або за довіреністю. Слід зазначити, що наявність мети зазначеної в диспозиції ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне кримінальну відповідальність за відповідними статтями кримінального кодексу України за скоєний злочин, замах на злочин або готування до злочину.

Такі обставини можуть бути доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідачем зазначено, без відповідних доказів, про відсутність реальності поставок товарів, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентами, що є тільки припущенням.

Висновки акту перевірки відповідача ґрунтуються лише на даних податкової інформації стосовно контрагентів позивача, оскільки перевірка було невиїзною. Вироків стосовно посадових осіб ПП "Реал-Строй" та ТОВ "Індустріальна будівельна група" фіскальним органом не надано.

Відповідачем не надано доказів фактів порушення конституційних прав чи свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконного володіння ним внаслідок укладання та виконання позивачем, ПП "Реал-Строй" та ТОВ "Індустріальна будівельна група" правочинів.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагента, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним, оскільки факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Податковий кодекс України визначає податкову накладну, як єдиний документ, який підтверджує суми податкового кредиту і на підставі якого платник податків має право формувати податковий кредит. При цьому, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від факту декларування та сплати контрагентом його зобов'язань.

Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у грудні 2015 року, квітні 2016 року виписані контрагентами, які на момент спірних правовідносин були зареєстровані платниками ПДВ, що не спростовано в акті документальної перевірки відповідачем та зареєстровані в ЄРПН.

Стаття 8 КАС України передбачає принцип верховенства права при здійсненні адміністративного судочинства. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. Аналогічні положення містяться й в Конституції України.

Крім того, первинними документами, наданими позивачем, даними бухгалтерського обліку щодо оприбуткування товарів на складі підтверджено правомірність виписаних спірних податкових накладних, а отже, позбавлення позивача права на формування податкового кредиту у грудні 2015 року та квітні 2016 року є протиправним.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 червня 2017 року № та № .

При викладених обставинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 805/2468/17-а - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі № 805/2468/17-а за позовом державного підприємства "Маріупольський морський торгівельний порт" до Офісу великих платників податків ДФС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 22 червня 2017 року № та № - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 12 жовтня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок