Справа № 164/23/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/9376/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

представника відповідача - виконавчого комітету Маневицької селищної ради

Волинської області ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року про закриття провадження у справі № 164/23/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області, реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила скасувати рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради від 21 лютого 2008 року № 87 «Про розподіл вивільненого житла», від 12 жовтня 2016 року № 92 «Про заяву гр. ОСОБА_1, ОСОБА_5 про повернення квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_6) в смт Маневичі», скасувати виданий ОСОБА_4 ордер на житлове приміщення від 06 березня 2008 року № 111, скасувати рішення реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4

Позовні вимоги обґрунтовувала посиланням на те, що вона не зобовязана була повертати квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_6) в смт Маневичі, в якій проживала до того як їй було надано державне житло квартиру № 26 по вул. Корольова у м. Луцьку, а відповідно виконавчий комітет Маневицької селищної ради не вправі був розпоряджатись цією квартирою.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на те, що даний спір необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом оскарження в даній справі є рішення субєктів владних повноважень.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просили її задовольнити.

Представник відповідача - виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області та третя особа в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Решта осіб, які беруть участь у справі не забезпечили явку уповноважених представників в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що беруть участь у справі, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що у звязку з радіоактивним забрудненням території смт Маневичі внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_5 відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 28 лютого 2002 року № 60 "Про взяття на квартирний облік громадян" були взяті на квартирний облік для отримання державного житла.

Відповідно до пункту 5 рішення виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 17 серпня 2006 року № 414-1 «Про заселення вільних квартир та виведення житлових приміщень зі складу службових» позивачу та її доньці надано двокімнатну квартиру № 26 по вул. Корольова у м. Луцьку, знято їх з квартирного обліку з умовою звільнення квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_6) в смт Маневичі.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 вересня 2014 року у справі № 161/11934/14-а визнано протиправним та скасовано пункт 5 вищевказаного рішення.

Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області від 18 лютого 2015 року № 97-1 «Про квартирний облік громадян» ОСОБА_1 з сімєю в складі 2 осіб (ОСОБА_5 дочка) поновлено на квартирному обліку для позачергового отримання житла у списку осіб, які переселяються з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з дати попереднього перебування.

У відповідь на подану ОСОБА_1, ОСОБА_5 заяву про повернення квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_6) в смт Маневичі, рішенням виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області від 12 жовтня 2016 року № 92 «Про заяву гр. ОСОБА_1, ОСОБА_5 про повернення квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_6) в смт Маневичі» їй відмовлено у такому поверненні та повідомлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області від 21 лютого 2008 року № 87 "Про розподіл вивільненого житла", ордеру на житлове приміщення від 06 березня 2008 року № 111 у вказаній квартирі проживає ОСОБА_4 з сімєю та ним зареєстровано право власності на цю квартиру.

Не погодившись із вказаними рішеннями ОСОБА_1 звернулася до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав на те, що даний спір торкається житлових прав та інтересів позивача, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з частиною першою статті 17 вказаного Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність.

Відповідно до статті 3 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК) житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР.

Відповідно до статті 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до частини першої статті 36 ЖК облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_2 народних депутатів.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що житлові спори - це особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відтак спори про приватизацію житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців тощо підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного, а не особистого немайнового права.

З поданої до суду позовної заяви та доданих до неї документів видно, що наявний між позивачем і відповідачем спір пов'язаний з вирішенням питання щодо права на житло, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 серпня 2017 року про закриття провадження у справі № 164/23/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9

Повний текст судового рішення виготовлено 09 жовтня 2017 року.