Справа № 821/962/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

821/962/17

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 р.

м.Одеса

Справа № 821/962/17

Категорія: 6.2.1

Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Одесі апеляційну скаргу фермерського господарства "Максим" на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 року по справі за позовом фермерського господарства "Максим" до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року фермерське господарство "Максим" звернулось до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області та просить:

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 року відмовлено у відкритті адміністративного провадження за позовом фермерського господарства "Максим".

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, фермерське господарство "Максим" в апеляційній скарзі зазначає, що судом порушено норми процесуального права. На думку апелянта, судом порушено вимоги п.1 ч.1 ст.109 КАС України, що є підставою для скасування ухвали про відмову у відкритті адміністративного провадження та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак в судове засідання вони не з’явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відмовляючи у відкритті адміністративного провадження судом першої інстанції зазначено, що спір в даній справі виник з договору оренди, де відповідач виступає як орган, уповноважений Державою на здійснення функцій розпорядженням землями сільськогосподарського призначення, а тому вважає що адміністративний суд не наділений повноваженнями давати оцінку господарським правовідносинам.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає обгрунтованими такі висновки суду першої інстанції та не погоджується з доводами апелянта, викладеними в апеляційній скарзі з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Земельний кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов'язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, які мають ознаки ненормативного акта, вичерпують свою дію після їх реалізації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі № 826/4858/15. Слід зауважити, що вказану справу розглянуто на спільному судовому засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах Верховного Суду України.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Головне управління Держгеокадастр у Херсонській області направило позивачу лист - повідомлення ФГ "Максим" відповідно до якого повідомлено про припинення договору оренди землі № 0-21-0.63-4456/2-17 від 08.06.2017 р.

Підставою для відмови ФГ "Максим" у поновленні договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, укладеного між Генічеською районною державною адміністрацією та ФГ "Максим", зазначено підставу "у зв'язку із закінченням терміну дії та неналежним виконанням п.12 Договору".

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо відмови у відкритті адміністративного провадження, оскільки спір в даній справі виник з договору оренди, а адміністративний суд не наділений повноваженнями давати оцінку господарським договорам та правовідносинам.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та винесено ухвалу з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, 195, 197, 199, 200, 205, 206 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фермерського господарства "Максим" залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 27.06.2017 року – без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик