Справа № 554/7613/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.10.2017 Справа № 554/7613/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Микитенка В.М., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій і рішення протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області) у якому, з урахуванням уточнених вимог, просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача №74 від 23.08.2017 року щодо відмови йому в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 17.08.2017 року за №06-29/343/28/17 із включенням матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплати йому з 01.01.2017 року щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 17.08.2017 року за №06-29/343/28/17, станом на 01.12.2016 року, із включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру грошового утримання;

- стягнути на його користь судові витрати;

- зобов'язати відповідача у визначений судом строк подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання, перебуваючи на обліку відповідача. Перерахунок його грошового утримання з 01.01.2017 року відповідачем був проведений із заробітку, вказаного в довідці апеляційного суду Полтавської області за №06-29/439/16 від 01.12.2016 року, до якої не була включена сума матеріальної допомоги на оздоровлення, про що він дізнався лише 17.08.2017 року.

Відповідач надав заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Суд, дослідивши в порядку скороченого провадження матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з лютого 2016 року є суддею у відставці, перебуває на обліку в Полтавському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Полтавської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

На виконання постанови Київського районного суду м. Полтави від 30.03.2016 року рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області за №180112 від 27.07.2016 року йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання , як судді у відставці, в розмірі 90% від заробітку без обмеження граничного розміру з виплатою із 11.02.2016 року.

Згідно повідомлення голови апеляційного суду Полтавської області від 14.09.2017 року №06-12/384/9/17 убачається, що до 17.08.2017 року довідки про заробітну плату з включенням матеріальної допомоги суддям у відставці апеляційним судом не видавалися.

21.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок його щомісячного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Рішенням Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №74 від 23.08.2017 року в проведенні перерахунку його грошового утримання відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 ст. 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 ст. 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно з ч.1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Крім того, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З положень Інструкції № 5 "Зі статистики заробітної плати" вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно наявної в матеріалах справи довідки Апеляційного суду Полтавської області № 06-12/404/12/17 від 09.10.2017 року вбачається, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення, включена в оподатковуваний дохід судді з якого були сплачені страхові внески, зокрема і на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді.

Крім того, згідно зі ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15, яка в силу вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу суддівської винагороди, з якого обчислюється пенсія, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачеві у перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Таким чином, посилання відповідача на те, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання слід керуватись положеннями ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно з якими матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому підстави для врахування її при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні, є помилковими.

З огляду не відсутність підстав для встановлення судового контролю, зокрема достатніх відомостей, що відповідач не буде виконувати рішення суду, яке набере чинності, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області №74 від 23.08.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання із заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 17.08.2017 року за №06-29/343/28/17 із включенням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % з включенням суми матеріальної допомоги починаючи з 01 січня 2017 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області від 17.08.2017 року за №06-29/343/28/17, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів із дня її проголошення.

Суддя В.М.Микитенко