Справа № 820/1749/17
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 р. № 820/1749/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання Кульчій А.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до головного інспектора відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу нагляду за діяльністю органів державного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківської області ОСОБА_2, директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_5, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до головного інспектора відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу нагляду за діяльністю органів державного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківської області ОСОБА_2, директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_5, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд: визнати протиправними бездіяльність відповідачів, які полягають у: ігноруванні вказаного у скарзі позивача прохання про проведення перевірки своєї скарги за її участю, внаслідок чого незаконно позбавили позивача права прийняти участь у перевірці відповідачами її скарги, чим порушили: ОСОБА_5 - вимоги ст. 19 ч. 2 Конституції про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і її приписи за ст. 68 ч. 1 щодо обов'язку неухильно додержуватися законів України та не посягати на права людей (позивача), встановлені приписами ст. 8 ч. 1 Конституції принцип верховенства права та ст. 4 ч.1 п. 1 Закону про державну службу здійснення державної служби з дотриманням принципу верховенства права, вимоги ст. 8 ч. 1 п. 3 Закону про державну службу що основний обов'язок державного службовця (відповідача; не допускати порушення прав людини і громадянина (позивача), передбачене положеннями ст.18 а.2 Закону про звернення громадян права позивача брати участь у перевірці поданої скарги та вимоги п.2 Положення про керування у своїй роботі Конституцією і законами України; ОСОБА_2 - вимоги ст.19 ч.2 Конституції про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і її приписи за ст.68 ч. 1 щодо обов'язку неухильно додержуватися законів України та не посягати на права людей (позивача), встановлені приписами ст.8 ч.1 Конституції принцип верховенства права та ст.4 ч.1 п .1 Закону про державну службу здійснення державної служби з дотриманням принципу верховенства права, вимоги ст.8 ч.1 п.3 Закону про державну службу що основний обов'язок державного службовця (відповідача) не допускати порушення прав людини і громадянина (позивача), передбачене положеннями ст.18 а.2 Закону про звернення громадян права позивача брати участь у перевірці поданої скарги, вимоги п.2 Положення про керування у своїй роботі Конституцією і законами України, вимоги п.1.3. своєї Посадової інструкції про керування у своїй роботі Конституцією та Законами про державну службу і зверненні громадян, Положенням, та за її п.2.6.3. обов'язок не допускати порушення прав людини і громадянина; ОСОБА_4 - вимоги ст.19 ч.2 Конституції про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і її приписи за ст.68 ч.1 щодо обов'язку неухильно додержуватися законів України та не посягати на права людей (позивача), встановлені приписами ст.8 ч.1 Конституції принцип верховенства права та ст.4 ч.1 п.1 Закону про державну службу здійснення державної служби з дотриманням принципу верховенства права, вимоги ст.8 ч.1 п.3 Закону про державну службу що основний обов'язок державного службовця (відповідача) не допускати порушення прав людини та громадянина (позивача), передбачене положеннями ст.18 а.2 Закону про звернення громадян права позивача брати участь у перевірці поданої скарги, вимоги п.2 Положення про керування у своїй роботі Конституцією і законами України та п.1 .4. своєї Посадової інструкції про керування у своїй роботі Конституцією України, актами органів законодавчої влади і Положенням. Не направлення позивачу письмового повідомлення для прийняття участі у перевірці відповідачами її скарги, та не вказання відповідачами у своєму листі від 16.01.2017 р.(№1020-167) за наслідками перевірки скарги позивача роз'яснень про порядок оскарження прийнятого ними рішення за скаргою позивача, чим порушили: ОСОБА_5 - вимоги ст.19 ч.2 Конституції про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і її приписи за ст.68 ч. 1 щодо обов'язку неухильно додержуватися законів України, встановлене приписами ст.4 ч.1 п.2 Закону про державну службу здійснення державної служби з дотриманням принципу законності, вимоги ст.8 ч.1 п.1 Закону про державну службу що основний обов'язок державного службовця (відповідача) дотримуватися Конституції та законів України, вимоги ст. 19 ч. 1 а.а.7 і 9 Закону про звернення громадян про обов'язок керівника органу державної влади (відповідача) письмово повідомити громадянина (позивача) про суть прийнятого рішення за вказаним у скарзі позивача її прохання про проведення перевірки своєї скарги за її участю та роз'яснити у своєму листі за наслідками перевірки скарги позивача порядок оскарження прийнятого за скаргою рішення, вимоги п.2 Положення про керування у своїй роботі Конституцією і законами України; ОСОБА_2 - вимоги ст.19 ч.2 Конституції про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і її приписи за ст.68 ч.1 щодо обов'язку неухильно додержуватися законів України, встановлене приписами ст.4 ч.1 п.2 Закону про державну службу здійснення державної служби з дотриманням принципу законності, вимоги ст.8 ч.1 п.1 Закону про державну службу що основний обов'язок державного службовця (відповідача) дотримуватися Конституції та законів України, вимоги ст.19 ч.1 а.а.7 і 9 Закону про звернення громадян про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) письмово повідомити громадянина (позивача) про суть прийнятого рішення за вказаним у скарзі позивача її прохання про проведення перевірки своєї скарги за її участю та роз'яснити у своєму листі за наслідками перевірки скарги позивача порядок оскарження прийнятого за скаргою рішення, вимоги п.2 Положення про керування у своїй роботі Конституцією і Конституцією і законами України; вимоги п.1.3. своєї Посадової інструкції про керування у своїй роботі Конституцією та Законами про державну службу і зверненні громадян, Положенням, та за її п.2.6.1. обов'язок дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі тау спосіб, що передбачені Конституцією і законами України; ОСОБА_4 - вимоги ст.19 ч.2 Конституції про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і її приписи за ст.68 ч. 1 про обов'язок неухильно додержуватися законів України, встановлене приписами ст.4 ч. 1 п.2 Закону про державну службу здійснення державної служби з дотриманням принципу законності, вимоги ст.8 ч. 1 п.1 Закону про державну службу що основний обов'язок державного службовця (відповідача) дотримуватися Конституції та законів України, вимоги ст. 19 ч. 1 а.а. 7 і 9 Закону про звернення громадян про обов'язок посадової особи органу державної влади (відповідача) письмово повідомити громадянина (позивача) про суть прийнятого рішення за вказаним у скарзі позивача її прохання про проведення перевірки своєї скарги за її участю та роз'яснити у своєму листі за наслідками розгляду скарги позивача порядку оскарження прийнятого за скаргою рішення, вимоги п.2 Положення про керування у своїй роботі Конституцією і законами України; вимоги п.1.4. своєї Посадової інструкції про керування у своїй роботі Конституцією України, актами органів законодавчої влади і Положенням;

- постановити окремі ухвали відповідно до ст. 166 КАС: за ч. 1 вказаної статті, про встановлені факти протиправної бездіяльності відповідачів та направити її Голові Державної архітектурно-будівельної інспекції України для вжиття дієвих заходів по недопущенню у майбутньому порушень прав і інтересів громадян під час розгляду їх звернень посадовими особами Департаменту; за ч.2 вказаної статті, про можливу наявність в протиправній бездіяльності відповідачів ознак посадового злочину, передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України, яку направити Прокурору Харківської обл. для проведення перевірки та прийняття рішення згідно КПК України;

- стягнути з відповідачів на користь позивача: відшкодування за завдану моральну шкоду: з ОСОБА_5 - 70000 грн., ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - по 60000 грн. з кожного, та витрати, з урахуванням інфляції, понесені під час досудового зясування обставин та судового розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадовими особами відповідача при наданні відповіді на скаргу позивача грубо порушено вимоги чинного законодавства України, у зв'язку із чим звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У судове засідання представник позивача прибув, підтримав доводи, викладені у позовній заяві та просив суд задовольнити позов.

Відповідач - головний спеціаліст відділу нагляду за діяльністю органів державного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківської області ОСОБА_2, в судове засідання прибув, проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_3 16.12.2016 року звернулась до директора Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_5 зі скаргою на неправомірну поведінку працівників департаменту, в якій просила призначити перевірку за вказаними у скарзі фактами неправомірної поведінки працівників Департаменту, яку провести за її участю, та притягнути до відповідальності: ОСОБА_6 - за неправомірну бездіяльність, яка полягає у не вчиненні ним жодних дієвих дій після не виконання ОСОБА_3 вимог першого листа Департаменту, про застосування яких йшлося в укладеному ним першому листі, що також вказує на ознаки його службової недбалості; ОСОБА_7, - за неправомірну бездіяльність, яка полягає у не вчиненні ним жодних дієвих дій після не виконання мною вимог другого листа Департаменту, про застосування яких йшлося в укладеному ним другому листі та направлення його ОСОБА_3 через два с половиною місяця після реєстрації, що також вказує на ознаки його службової недбалості; Ляхова і Логачова, - за неправомірні дії по вказанню у третьому листі, укладенням якого вони займались, про можливе незаконне притягнення ОСОБА_3 ними до відповідальності за ст.ст.96, 96-1 КУпАП та Закону про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у разі невиконання вказаних у третьому листі вимог, і які є протиправними погрозами на адресу ОСОБА_3, що також вказує на ознаки зловживання ними своїм службовим становищем. Також, у вказаній скарзі ОСОБА_3 просила про прийняте рішення повідомити її належним чином, так як має намір далі звертатися до обласної прокуратури з заявами про наявність в протиправній поведінці вказаних посадових осіб Департаменту ознак службових кримінальних правопорушень та притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Директор Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_5, за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3, надав відповідь у формі листа № 1020-167 від 16.01.2017 року, в якій повідомив, що враховуючи обставини, викладені у скарзі, посадові особи Департаменту діяли в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Позивач, не погоджуючись із бездіяльністю відповідачів, пов'язаною із ігноруванням вказаного у скарзі позивача прохання про проведення перевірки своєї скарги за її участю, а також не направлення позивачу письмового повідомлення для прийняття участі у перевірці відповідачами її скарги та не зазначення відповідачами у своєму листі від 16.01.2017 року (№1020-167) за наслідками перевірки скарги позивача роз'яснень про порядок оскарження прийнятого ними рішення за скаргою позивача, звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідачів, пов'язаної із ігноруванням вказаного у скарзі позивача прохання про проведення перевірки своєї скарги за участю позивача, а також не направлення позивачу письмового повідомлення для прийняття участі у перевірці відповідачами скарги позивача, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особі зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294, Державна архітектурно - будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр - міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно п. 7 зазначеного Положення Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області є територіальним органом - структурним підрозділом Держархбудінспекції.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

Цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на отримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб'єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 18 Закону України ,,Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» визначені обов'язки і перелік органів, які розглядають заяви чи скарги громадянина, обмеження та процедуру їх перевірки.

За змістом цієї норми Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, посадові особи зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

При цьому, статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлені певні обмеження та випадки розгляду звернення за участю особи, випадки такої участі.

Відповідно до частини 1 абзацу другого і третього статті 19 Закону України «Про звернення громадян» у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги суб'єкт розгляду зобов'язаний скласти про це мотивовану постанову, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Системний аналіз зазначеного дає підстави вважати, що особа може бути запрошеною для розгляду її заяви чи скарги лише у випадку проведення засідання, тобто розгляду її колегіально, водночас, Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України не передбачено колегіальний розгляд звернень громадян шляхом проведення засідань. Відтак, скаргу позивача було правомірно розглянуто у його відсутність.

Вказану правову позицію висловив Вищий адміністративний суд у постанові від 18.06.2013 року по справі № К/9991/38628/11.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідачів, яка полягає у ігноруванні вказаного у скарзі позивача прохання про проведення перевірки своєї скарги за участю позивача, а також не направлення позивачу письмового повідомлення для прийняття участі у перевірці відповідачами скарги позивача.

Щодо позовних вимог позивача про визнання неправомірними дій відповідачів щодо не зазначення відповідачами у своєму листі від 16.01.2017 року (№1020-167) за наслідками перевірки скарги позивача роз'яснень про порядок оскарження прийнятого ними рішення за скаргою позивача суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Згідно ст. 7 Закону звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до ст. 16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. ОСОБА_8 Радянського Союзу, ОСОБА_9 Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. ОСОБА_8 на рішення загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств, акціонерних товариств, юридичних осіб, створених на основі колективної власності, а також на рішення вищих державних органів вирішуються в судовому порядку. Громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. Скарга в інтересах неповнолітніх і недієздатних осіб подається їх законними представниками. Скарга в інтересах громадянина за його уповноваженням, оформленим у встановленому законом порядку, може бути подана іншою особою, трудовим колективом або організацією, яка здійснює правозахисну діяльність. До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину. Особливості розгляду скарг громадян на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно визначаються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Особливості розгляду скарг громадян на реєстраційні дії, відмову в державній реєстрації, бездіяльність державного реєстратора визначаються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Також, згідно ст. 19 Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Зі змісту листа № 1020-167 від 16.01.2017 року директора Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_5 судом встановлено, що відповідачем не роз'яснено порядок оскарження прийнятого рішення, що є порушенням вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», у звязку із чим суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про визнання неправомірними дій директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_5 щодо не роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення у листі № 1020-167 від 16.01.2017 року за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Поряд із цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання неправомірними дій відповідачів - головного інспектора відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу нагляду за діяльністю органів державного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківської області ОСОБА_2, щодо не зазначення відповідачами у своєму листі від 16.01.2017 року (№1020-167) за наслідками перевірки скарги позивача роз'яснень про порядок оскарження прийнятого ними рішення за скаргою позивача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач зверталась зі скаргою саме до директора Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_5 та відповідь на вказану скаргу надавав також директор Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області ОСОБА_5

Стосовно вимог позивача щодо прохання суду постановити окремі ухвали відповідно до ст. 166 КАС: за ч. 1 вказаної статті, про встановлені факти протиправної бездіяльності відповідачів та направити її Голові Державної архітектурно-будівельної інспекції України для вжиття дієвих заходів по недопущенню у майбутньому порушень прав і інтересів громадян під час розгляду їх звернень посадовими особами Департаменту; за ч. 2 вказаної статті, про можливу наявність в протиправній бездіяльності відповідачів ознак посадового злочину, передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України, яку направити Прокурору Харківської обл. для проведення перевірки та прийняття рішення згідно КПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Враховуючи наведене, положеннями ст. 166 КАС України визначено право суду, а не обовязок щодо винесення окремої ухвали, а тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог позивача.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача: відшкодування за завдану моральну шкоду: з ОСОБА_5 - 70000 грн., ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - по 60000 грн. з кожного, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок душевних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до підпункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, виходячи з наведених норм матеріального права, суд вважає, що обставинами справи не підтверджено та позивачем не надано належних обґрунтувань, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності ((пункт 13 в редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Абзац 2 пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5).

Враховуючи те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а судом таких фактів при розгляді справи по суті встановлено не було, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача: відшкодування за завдану моральну шкоду: з ОСОБА_5 - 70000 грн., ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - по 60000 грн. з кожного.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат, з урахуванням інфляції, понесених під час досудового зясування обставин та судового розгляду справи суд зазначає, що відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підтвердження витрат, понесених під час досудового зясування обставин та судового розгляду справи, позивачем надано копії фіскальних чеків ХД ПАТ "Укрпошта" від 25.03.2017 року та чеки з надання копіювальних послуг, виписані ФОП ОСОБА_10 від 25.04.2017 року, від 18.05.2017 року та від 26.06.2017 року.

Суд зазначає, що зі змісту таких доказів неможливо встановити, що позивачем понесено витрати, пов'язані з розглядом справи. Будь - яких інших доказів на підтвердження понесених витрат, пов'язаних з розглядом справи, позивачем під час розгляду даної справи не було надано до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області, головного інспектора відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_4, головного спеціаліста відділу нагляду за діяльністю органів державного будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківської області ОСОБА_2, директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_5 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Харківській області ОСОБА_5 щодо не роз'яснення порядку оскарження прийнятого рішення у листі № 1020-167 від 16.01.2017 року за наслідками розгляду скарги ОСОБА_3

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений 11 жовтня 2017 року.