Справа № 166/776/17
Суддя: Лозицький С. О.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 166/776/17
номер провадження 2-а/166/63/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт.Ратне 12 вересня 2017 року

Ратнівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря - Омелько Н.І.,

представника відповідача-Порхуна А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної Фіксальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі Позивач) звернувся до Суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (надалі Відповідача) про визнання неправомірною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1626/20500/17 від 14.06.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що, в даному випадку, йому не було вручено копію протоколу про порушення митних правил та не надіслано його поштою. Окрім того, Позивач зазначає, що він не володів інформацією про час та дату розгляду справи про притягнення його до відповідальності, а тому був позбавлений можливості зявитися на його розгляд до Заступника начальника Волинської митниці ДФС та викласти мотиви заперечення. Зокрема, Позивач був позбавлений можливості надати докази причетності іншої особи до вчинення відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 190 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

В судове засідання Позивач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Представник Волинської митниці ДФС у судове засідання зявився, подав письмові заперечення проти позову від 03.08.2017 року №865/03-70-10/14, у яких вказав на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, яка ґрунтується на матеріалах справи: протоколі про порушення митних правил, витязі з бази АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, а доводи, що викладені в позовній заяві, вважає такими, що не відповідають дійсності та суперечать фактичним обставинам справи. В обґрунтування такої позиції послався на п. 9 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджені наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118, які визначають, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб (далі ТЗ), на який відсутні документи, що підтверджують право власності на нього або право користування (у тому числі з правом розпорядження). Окрім того вказав, що у разі ввезення громадянином-резидентом на митну територію України з метою транзиту ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, його декларування здійснюється в усній формі.

Беручи до уваги наявні у справі матеріали, з врахуванням пояснень, які надав у судовому засіданні Відповідач, Судом було встановлено наступне:

10.02.2017 року ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» ввіз з боку державного кордону Республіки Білорусь в Україну через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС в якості водія автомобіля марки «Volkswagen LT», р.н.з. LCH46471, кузов №WV1ZZZ2DZ5H020378.

Під час здійснення митних формальностей відповідно до баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС було встановлено факт ввезення 10.02.2017 року Позивачем вказаного транспортного засобу на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС та станом на 20.02.2017 року його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

12.05.2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 винесено постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у перевищенні, встановленого ст. 95 Митного кодексу України (надалі МК України), строку транзитного перевезення автомобіля марки «Volkswagen LT», р.н.з. LCH46471, кузов №WV1ZZZ2DZ5H020378, більше ніж на 10 діб, тобто вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Разом з цим, частиною 1 статті 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень в залежності від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту визначено 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Вищезазначеними нормами Митного кодексу України законодавцем чітко передбачені строки на виїзд транзитних транспортних засобів, а також відповідальність особи за їх порушення.

Отже, підставами для притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, є, зокрема, порушення строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на десять діб.

В поданому позові ОСОБА_1 вказав, що оскільки йому не було вручено копію протоколу про порушення митних правил та не надіслано його поштою, він не володів інформацією про час та дату його розгляду по суті, а тому був позбавлений можливості зявитись на його розгляд та викласти свої мотиви і заперечення.

Разом з цим, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, листом №957/03-70-67/20 від 13.03.2017 року (а.с. 61-62) Позивача було повідомлено про дату та час складання протоколу про порушення митних правил відносно нього та запрошено на 30.04.2017 року прибути на митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС.

Вказаний лист було отримано ОСОБА_1 особисто 20.03.2017 року на 10 годину 00 хвилин, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 60).

Проте, Позивач своєї явки 20.03.2017 року на митний пост не забезпечив.

У звязку з цим, 12.05.2017 року посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №1626/20500/17 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України без участі Позивача.

Окрім того, листом №1933/03-70-67/20 від 13.05.17 (а.с. 57) Відповідач повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи про порушення митних правил 14.06.2017 року та надіслав вказаний вище протокол.

Відповідно до витягу з сайту УДППЗ «Укрпошта» вказаний лист разом з протоколом було отримано 18.05.17.

Статтею 526 Митного кодексу України визначено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визначені у ч. 4 ст. 494 та ст. 498 Митного кодексу України.

Роз'яснення Відповідачем прав Позивача підтверджується надісланим на його адресу повідомленням про виклик, та складеним відносно нього протоколом про порушення митних правил.

При цьому, Ратнівський районний суд Волинської області звертає увагу на те, що відповідно ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Відтак, зі змісту даної статті вбачається, що сторона повинна уникати зловживання своїми правами та використовувати їх у такий спосіб, щоб перешкоджати чи не допускати розгляд адміністративної справи у строки визначені законом.

З огляду на наведене, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає про безпідставність тверджень Позивача про позбавлення його прав, визначених ст. 498 МК України, не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки є непідтвердженими, а також враховуючи ту обставину, що нереалізація ОСОБА_1 вказаних прав, у даному випадку, є наслідком його незявлення без поважних причин на складання протоколу про порушення митних правил та розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення.

Сам факт звернення Позивача до правоохоронних органів із заявою про вчинення невстановленою особою злочину, відповідальність за який передбачена ст. 190 Кримінального кодексу України, не може слугувати доказом відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення митних правил з огляду на те, що сама по собі вказана заява не спростовує такої вини Позивача, а вина особи у вчиненні вказаного кримінально караного діяння може бути встановлена лише вироком суду, ухваленим за результатами розгляду відповідного кримінального провадження, який набрав законної сили.

Окрім того, Ратнівський районний суд Волинської області, враховуючи вимоги норми ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), зазначає, що обставина ввезення Позивачем автомобіля марки «Volkswagen LT», р.н.з. LCH46471, кузов №WV1ZZZ2DZ5H020378 підтверджуються, зокрема наявним в матеріалах справи витягом з бази даних АСМО Інспектор (а.с. 67), Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а.с. 68), відповідно до яких вбачається, що 10.02.2017 року, вказаний транспортний засіб двічі ввозився та один раз вивозився на територію України (останній раз особою, яка здійснила ввіз вказаного транспортного засобу, згідно даних, є саме ОСОБА_1В.).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З огляду на наведене, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що даний документ є належним та допустимим доказом, а тому приймається судом до уваги.

При цьому, ймовірне перебування за кермом автомобіля іншої особи не може спростувати самого факту ввезення автомобіля на імя ОСОБА_1, оскільки процедура ввезення автомобіля на територію України не виключає правомочностей Позивача доручити керування вказаним транспортним засобом іншій особі.

Вказані обставини підтверджують факт ввезення на митну територію України автомобіля марки «Volkswagen LT», р.н.з. LCH46471, кузов №WV1ZZZ2DZ5H020378 саме ОСОБА_1 При цьому, самим Позивачем вони не спростовані відповідною належною і допустимою доказовою базою.

Суд зазначає, що відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року № 1118 від 17 листопада 2005 року № 1118 (надалі - Правила від 17 листопада 2005 року № 1118) транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов'язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія вказаний нормативно-правовий акт не містить.

Таким чином, перебування за кермом автомобіля іншої особи, не може підтверджувати факту неввезення автомобіля саме Позивачем у справі.

Окрім того, Суд звертає увагу й на те, що в графі «ПІБ» наведеного витягу, окрім прізвища, імя та по-батькові Позивача, не зазначена інших осіб., які перебували у згаданому автомобілі чи-то в якості водія, чи-то пасажира.

Також за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, під час ввезення зазначеного автомобіля на територію України в режимі «транзит», Позивачу роз'яснено положення ст.ст. 95, 485 МК України.

Таким чином, обставина ввезення ОСОБА_1 автомобіля марки «Volkswagen LT», р.н.з. LCH46471, кузов №WV1ZZZ2DZ5H020378 на митну територію України підтверджена наявними в матеріалах справи доказами та не спростована Позивачем.

Окрім того, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що п. 9 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року № 1118, встановлює, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом ІV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Вказані приписи дають підстави Суду зробити висновок про те, що за відсутності необхідних документів, зокрема, виданих на ім'я Позивача як власника (користувача) та водія щодо ввезеного транспортного засобу, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущено не було б, що, у свою чергу, є додатковою підставою вважати наведені вище твердження ОСОБА_1 необґрунтованими.

Стосовно тверджень Позивача про порушення Відповідачем його права бути присутнім під час розгляду адміністративних матеріалів у справі про порушення митних правил, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на наведене, враховуючи системний аналіз наведених вище норм законодавства що регулюють процесуальний інститут доказування, беручи до уваги наявні у справі докази в їх сукупності, повно та всебічно дослідивши усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, Ратнівський районний суд Волинської області зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил №1626/20500/17 від 14.06.2017 року є необґрунтованими та спростовуються належними та допустимими доказами у справі, а сама постанова у справі про порушення митних правил прийнята відповідно до вимог чинного законодавства .

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної Фіксальної служби України про скасування постанови заступника начальника Волинської митниці ДФС України -начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 в справі про порушення митних правил №1626/20500/17 від 14.06.2017 року- відмовити .

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_4О