Справа № 562/3252/13-а
Суддя: Шуляк А. С.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/3252/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2017 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_3 до Рівненського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

В поданій до суду заяві позивачка вказує на те, що вона є матірю ОСОБА_4, який є інвалідом з дитинства і вона виховала його до шестирічного віку. 21 червня 2013 року їй виповнилося 50 років, її стаж роботи становить понад 15 років, а тому відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на призначення дострокової пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.

25 червня 2013 року вона звернулася з листом до відповідача в якому просила призначити їй достроково пенсію за віком. Проте, листом від 16.10.2013 року їй було відмовлено у призначенні вказаної пенсії.

Вважає відмову безпідставною та просить суд визнати дії відповідача протиправними і зобов'язати його призначити їй пенсію за віком як матері інваліда з дитинства, яка виховала його до шестирічного віку.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю та просить задовільнити його.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що підстави для призначення позивачці пенсії як матері інваліда з дитинства відсутні, оскільки її син не мав медичних показань для визнання його дитиною інвалідом до досягнення ним шестирічного віку. Просить суд в позові відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про народження ІІ-ГЮ №421884, видане 03 жовтня 1985 року Урвенською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області.

ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства і йому встановлена третя група інвалідності, що підтверджується довідкою Сер. МСЕ № 024847, виданою Острозькою міжрайонною МСЕК 02.11.2003 року.

З 01 листопада 2003 року ОСОБА_4 призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи (інвалід з дитинства), що підтверджується виданим йому 04 листопада 2003 року пенсійним посвідчення серія АД № 039786.

21 червня 2013 року позивачка досягла пятдесятирічного віку.

Як вбачається з трудової книжки позивачки БТ-І № 6442405 вона має понад 15 років стажу роботи.

Згідно довідки № 877 від 28.10.2013 р., виданої Урвенською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області вбачається, що позивачка народила та виховала до шестирічного віку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

25 червня 2013 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії, оскільки досягла 50 річного віку, виховала дитину інваліда до шести років.

Листом від 16.10.2013р., вих. № 1751-04/01, відповідачем їй було відмовлено в призначенні пенсії на тій підставі, що її син не мав медичних показань для визнання його дитиною інвалідом до досягнення ним шестирічного віку.

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що держава сприяє створенню дітям-інвалідам та дітям з вадами розумового або фізичного розвитку необхідних умов, рівних з іншими громадянами можливостей для повноцінного життя та розвитку з урахуванням індивідуальних здібностей та інтересів, гарантує надання їм відповідної матеріальної допомоги, встановлення одному з батьків дитини-інваліда чи особі, яка його замінює, на підприємстві, в установі чи організації незалежно від форм власності, за його згодою, скороченого робочого дня, надання додаткової оплачуваної відпустки на строк до 5 днів, відпустки без збереження заробітної плати та інших пільг, передбачених законодавством України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відмовляючи позивачці в призначені пенсії відповідач у своєму листі від 16 жовтня 2013 року № 1751-04/01 посилався на п.25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, яким встановлено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком установи охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку та вказував на висновок ЛКК від 25 вересня 2013 року № 584 фактично, як єдину підставу для відмови у призначенні пенсії.

Проте, відповідно до пункту 43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Так, посилаючись на медичний висновок ЛКК від 25 вересня 2013 року № 584, в якому зазначено, що ОСОБА_4 не мав медичних показань для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення ним 6-ти річного віку відповідач не врахував інших документів, які знаходилися в пенсійній справі, яка була досліджена в судовому засіданні.

Натомість, в медичному висновку ЛКК від 20 травня 2013 року № 257 зазначено, що ОСОБА_4 встановлено діагноз: ДЦП в формі нижнього спастичного парапарезу і це захворювання, що призвело до інвалідності ІІІ групи, мало місце до 6-ти річного віку.

Тобто, одна і та ж лікарсько - консультативна комісія Комунального закладу охорони здоров'я «Здолбунівський районний центр первинної медичної допомоги» з інтервалом у 4 місяці прийняла протилежні рішення щодо причин, за яких дитині позивача з діагнозом ДЦП (дитячий церебральний параліч) встановлено ІІІ групу інвалідності.

Крім того, в матеріалах пенсійної справи також містяться і інші документи, які на думку суду вказують на те, що відповідач неправомірно відмовив позивачці у призначенні пенсії, а саме: довідка МСЕК № 046287, згідно із записами якої ОСОБА_4 є інвалідом з дитинства; медичний висновок на дитину від 11 червня 1993 року № 2213/113, в якому, зазначено, що ОСОБА_4 хворіє на ДЦП в формі нижнього спастичного парапарезу і існуюче захворювання та патологічний стан відповідають розділу І пункту 1 Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії дітям-інвалідам віком до 16 років, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 грудня 1991 року № 175 та виписка з історії хвороби, де вказано, що ОСОБА_4 хворіє з раннього дитинства і йому, зокрема, встановлено діагноз резидуально-органічний синдром центральної нервової системи у вигляді розсіяної неврологічної симптоматики. Нижній парапарез з порушенням функції тазових органів по типу затримки та недостатнього контролю за актом сечовипуску, виражений антено-вегетативний синдром з розладами емоційно-вольової сфери, помірне порушення функції ЦНС.

Відповідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дій чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із зазначеного принципу покладення обовязку доказування, відповідач не довів правомірності своїх дій.

Керуючись ст.ст.17, 94, 159, 160, 163, 167, 181 КАС України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Рівненського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області у призначенні ОСОБА_3 дострокової пенсії за віком, передбаченої п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Рівненське обєднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_3 дострокову пенсію за віком, передбачену п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 25 червня 2013 року.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя