Справа № 813/2052/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7962/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького З.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі №813/2052/17 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови відповідача від 05.05.2017 року №9-0368 про накладення штрафу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суд першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що суд помилково тлумачив норми частини 5 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та заходи державного нагляду(контролю) щодо додержання субєктами господарювання законодавства про працю, фактично повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети усунення виявлених порушень у відповідних правовідносинах, а не відразу ж застосування каральних механізмів за їх виявлення, чого судом першої інстанції під час прийняття рішення не було враховано. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Позивач в судове засідання не прибув, представив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. Головним управлінням Держпраці у Львівській області проведено позапланову перевірку додержання позивачем законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування, результати якої оформлені актом №13/03/181/1049 від 11.04.2017 року, яким відповідно встановлені порушення чинного законодавства про працю, а саме: ч.ч.1, 3 ст.24, ч.2 ст.30, ст.31, ч.1 ст.50, ст.70, ст.72, ч.ч.1, 2 ст.115 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України).

У зв'язку із виявленими порушеннями, зафіксованими в акті перевірки №13/03/181/1049 від 11.04.2017 року, відповідач виніс припис №13/03/181/1049-0846, відповідно до якого приписано забезпечити дотримання вимог ч.ч.1, 3 ст.24, ч.2 ст.30, ст.31, ч.1 ст.50, ст.70, ст.72, ч.ч.1, 2 ст. 115 КЗпП України, та повідомлено про необхідність у строк до 11.05.2017 року письмово поінформувати про виконання вимог припису Територіальну державну інспекцію з питань праці у Львівській області. Позивача ознайомлено з вказаним приписом, що підтверджується його підписом.

10.05.2017 року позивач направив на адресу відповідача та Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області письмові повідомлення про повне виконання вимог припису №13/03/181/1049 від 11.04.2017 року.

05.05.2017 року відповідач, розглянувши акт перевірки №13/03/181/1049 від 11.04.2017 року щодо порушень ФОП ОСОБА_2 законодавства про працю, на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, прийняв постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №9-0368, відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 3200,00 грн.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскаржувана постанова від 05.05.2017 року №9-0368 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами є такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі і Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів та Порядком про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, а обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатися підставами для її скасування.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду а наступне.

Позивач оскаржив постанову з тих підстав, що вважає, відсутніми у відповідача правових підстав для прийняття оспорюваної постанови, оскільки ним у повному обсязі та у встановлений строк виконано вимоги припису.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 (далі - Порядок №390).

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Відповідно до п.7 Порядку №390, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Як слідує з наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 31.03.2017 року №0720-П та направлення на проведення перевірки від 31.03.2017 року №0706, позапланова перевірка ФОП ОСОБА_2 проведена на підставі звернення від 13.03.2017 року та за згодою Держпраці України від 29.03.2017 року за №3576/4.3/4.2-ДП-17, що свідчить про підставність її проведення відповідачем. За результатами цієї перевірки відповідач склав акт №13/03/181/1049 від 11.04.2017 року та, внаслідок виявлених порушень, виніс припис №13/03/181/1049-0846 від 11.04.2017 року.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи) визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі - Порядок №509).

Згідно з п.2 вказаного Порядку, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

26.04.2017 року відповідач повідомив позивача листом №4758/3/11-30, який був направлений на його адресу рекомендованою кореспонденцією не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу, як то передбачено п.6 Порядку №509.

Згідно з п.7 Порядку №509, справу може бути розглянуто без участі представника суб'єкта господарювання у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (абз.2 п.8 Порядку №509).

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини, підтверджені належними та допустимими доказами та вказують на те, що ГУ Держпраці у Львівській області дотримано визначений Законом механізм накладення на суб'єктів господарювання штрафів за порушення законодавства про працю.

Позивачем як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі не заперечується факт встановлених перевіркою порушень.

Апелянт зазначає, що у відповідача не було правових підстав для накладення штрафу за порушення законодавства про працю, так як вимоги припису виконані позивачем у повному обсязі та у встановлений строк.

Відповідно до ч.ч.7, 11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. У разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються. З цих підстав вважає, що відповідач не мав права застосовувати до позивача фінансові санкції у вигляді штрафу.

Проте такі доводи апелянта є безпідставними, з огляду на наступне. Згідно з ч.1, абз.8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Сфера дії Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначається частиною 2 цього Закону. Частинами 4,5 цієї статті передбачено, що заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобовязані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9,10,19, 20, 21,частини третьої статті 22 цього Закону.

Тобто, ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на яку посилається апелянт не належить до переліку правових норм, дотримання яких повинне забезпечити Управління.

Таким чином, із системного аналізу вищевказаних правових норм, слідує, що ч. 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюється на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Окрім того, обовязок субєкта господарювання понести відповідальність за допущені ним порушення вимог законодавства про працю передбачений ст. 265 КЗпП України.

При цьому, ні КЗпП України, ні постанова КМУ від 17.07.2013 року № 509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» (яка регламентує механізм накладення штрафів) не передбачають можливості звільнення субєкта господарювання від відповідальності у виді штрафу внаслідок виконання ним вимог припису.

Більше того, згідно з ч. 7 ст. 265 КЗпП України сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю, тобто, КЗпП України передбачено, як і невідворотність відповідальності за порушення законодавства про працю так і обовязок усунути виявлене в порушення законодавства.

Що стосується доводів апелянта про непропорційність оскаржуваної постанови, то абзацом 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачено відповідальність у виді штрафу, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Оскільки всі зазначені в постанові про накладення штрафу №9-0368 порушення підпадають під абзац 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, на ФОП ОСОБА_2 було накладено штраф у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, Порядком накладення штрафів №509 не передбачено права посадових осіб Держпраці звільняти субєктів господарювання від відповідальності у звязку з «малозначністю» чи «формальністю» вчинених ними порушень.

Крім цього, за невиконання вимог припису про усунення порушень законодавства про працю передбачено адміністративну відповідальність статтею 188-6 КУпАП, а оскільки, позивач виконав вимоги припису у строк передбачений приписом, стосовно нього не порушувалося провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 188-6 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем вчинялися дії, які не передбачені ч. 5 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а передбачені іншими пунктами Закону, то такі є також безпідставними, оскільки перед початком проведення перевірки субєкту господарювання було предявлено направлення на проведення перевірки та службове посвідчення.

Вказана дія була вчинена не на виконання вимог ч. 5 ст. 7 Закону як про це стверджує апелянт, а у відповідності до вимог п. 4 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженому наказом Мінсоцполітики від 02.07.2012 року №390, згідно якого інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

У звязку з виявленням під час проведення перевірки порушень законодавства про працю субєкту господарювання було винесено припис про усунення порушень у відповідності до вимог ч. 7 ст. 265 КЗпП України, згідно якої сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю та п. 7 вищезазначеного Порядку проведення перевірок, згідно якого у разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування вносяться, зокрема, приписи про усунення виявлених порушень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є неправомірними, а натомість вказують на те, що відповідачем таке прийнято обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для визнання його протиправним та скасування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі №813/2052/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст ухвали складено 10.10.2017р.