Справа № 347/1906/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/5680/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації Івано-Франківської області на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2017 року у справі №347/1906/16 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 районної ради, ОСОБА_1 центральної районної лікарні, Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації Івано - Франківської області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

24.10.2016 р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 районної ради, ОСОБА_1 центральної районної лікарні, Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність з питань надання необхідної медичної допомоги.

Крім того, позивач просила суд, зобовязати ОСОБА_1 районну раду прийняти рішення по медичній допомозі хворим, потребуючим періодичного гемодіалізу, ОСОБА_1 центральну районну лікарню надати транспорт для доставки хворого на процедуру гемодіалізу та відвезення після отримання процедур.

Також, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідачів в її користь суму в розмірі 21703,07 грн. за придбані за власні кошти ліки та витрачені за власні кошти транспортні витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що близько чотирьох років хворіє хронічною хворобою нирок та останню було визнано такою, що потребує тричі на тиждень проходити процедури гемодіалізу. Починаючи з вересня місяця 2015 року ОСОБА_2 в силу погіршення стану здоров» я не може самостійно пересуватися, а тому для неї виникла велика проблема регулярно у визначений час добиратися до ОСОБА_1 центральної районної лікарні. Численні звернення до установ, які вправі вирішити проблему транспортування залишені без уваги та позитивного вирішення.

Основною причиною неможливості забезпечення ОСОБА_2 транспортуванням до Косівського центру гемодіалізу для проходження відповідних процедур є недофінансування медичного транспорту ОСОБА_1 центральної районної лікарні.

За державною програмою з питань гемодіалізу, всі ці питання віднесенні за рахунок держави. Однак, з вини відповідачів, позивач змушена певні розхідні матеріали купувати за власні кошти, що для її сімї є надто обтяжливо. Зокрема, згідно наявних чеків ОСОБА_2 придбала розхідні матеріали, необхідні ліки, витрати на транспортування а всього на загальну суму 21703,07 грн., які просить повернути за рахунок відповідачів.

Постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2017 р. позов задоволено частково. Суд визнав незаконну бездіяльність ОСОБА_1 районної ради та Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації в частині надання коштів на придбання ліків та транспортування хворої ОСОБА_2 на процедури гемодіалізу та іншої медичної допомоги.

Крім того, суд першої інстанції стягнув з Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації в користь ОСОБА_2 суму в розмірі 21703 грн. 07 коп. понесених витрат на медичну допомогу. В решті вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.1 ст.41 КАС України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 зареєстрована в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як інвалід 1 групи загального захворювання.

За інформацією Департаменту охорони здоровя облдержадміністрації позивач хворіє на хронічну хворобу нирок та проходить систематичні процедури гемодіалізу у Косівському міжрайонному центрі нефрології та діалізу.

Необхідними розхідними матеріалами для забезпечення процедур гемодіалізу позивач забезпечена безкоштовно в рамках обласної програми «Здоров'я населення Прикарпаття 2013-2020 р.» (а.с. 50 )

Колегія суддів, дійшла висновку що провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дій ОСОБА_1 центральної районної лікарні та зобовязання надати позивачу необхідну медичну допомогу, надати медичний транспорт для доставки на процедуру гемодіалізу та стягнення суми за придбані за власні кошти ліки та понесені витрати та транспортування слід закрити виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 157, ст. 203 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб'єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

З врахуванням норм частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України правом звернення до суду за захистом наділені: особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів; органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку що ОСОБА_2 в даному випадку звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 центральної районної лікарні за захистом свого приватного інтересу, пов'язаного з отриманням послуг в сфері охорони здоров'я а отже, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскільки, позивачем не заявлено вимоги про захист порушеного права в сфері публічно-правових відносин тому, спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, на що суд першої інстанції не звернув увагу.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку що не підлягає до задоволення позов в частині вимог про визнання протиправною бездіяльність ОСОБА_1 районної ради, Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації з питань надання позивачу необхідної медичної допомоги та стягнення суми в розмірі - 21703,07 грн. за придбані ліки та понесені витрати та транспортування виходячи з наступного.

ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 106 КАС України не вказала які саме дії ОСОБА_1 районної лікарні та Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації з питань надання необхідної медичної допомоги є протиправними. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Надання медичної допомоги здійснюється відповідно до наказу Міністерства охорони здоров» я від 11.02.2016 р. № 89 «Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів із стандартизації медичної допомоги пацієнтам з хронічною хворобою нирок 4 стадії із застосуванням гемодіалізу або перитонеального діалізу.

З матеріалів справи видно, що за 2016 р. ОСОБА_2 отримала безоплатну медичну допомогу за рахунок державних коштів для проведення сеансу гемодіалізу на загальну суму - 208 206,027 грн., засоби асептики та антисептики на загальну суму 2133,53 грн. та лікарські засоби на загальну суму 2218,09 грн.

В матеріалах справи наявні письмові відмови позивача від лікування препаратами які надаються Обласною клінічною лікарнею та ОСОБА_1 центральною районною лікарнею.

Згідно ст. 33 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоровя» забезпечення медичного обслуговування населення здійснюється закладами охорони здоровя, їх працівниками.

В ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Бюджетного кодексу України передбачено, що районна рада щорічно, на підставі бюджетних запитів, поданих ОСОБА_1 центральною районною лікарнею затверджує видатки на охорону здоровя.

Перелік видів безоплатної медичної допомоги, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 р. № 955 «Про затвердження Програми подання громадянам гарантованої державою безоплатної медичної допомоги».

Із змісту даної постанови видно, що транспортування хворих до місця проведення процедури гемодіалізу та відвезення таких хворих до місця проживання після проведення процедур не належить до переліків видів безоплатної медичної допомоги, гарантованої державою зокрема 2016 р.

ОСОБА_1 районна рада від 20.10.2016 р. прийняла рішення надати ОСОБА_1 центральній лікарні субвенцію із Косівського міського бюджету в сумі 10000 грн. для оплати транспортних послуг.

15.12.2016р. ОСОБА_1 районна рада прийняла рішення «Про районну «Комплексну програму соціального захисту населення Косівського району на 2017 2021 роках». Встановлено, що бюджетні призначення для реалізації заходів Програми на кожний рік передбачають щорічно при формуванні районного бюджету, виходячи із можливостей його дохідної частини призначень місцевих бюджетів та інших джерел фінансування і затверджуються рішеннями районної ради про бюджет чи зміні до нього на відповідний бюджетний період.

Із долученого до матеріалів Переліку заходів, джерел та обсягів фінансування районної комплексної Програми соціального захисту населення Косівського району у 2017-2021 р., зокрема п.7 розділу 6 передбачено виділення коштів для пацієнтів, які перебувають на програмному діалізі і мають обмеження у пересуванні.

14.02.2017 р. ОСОБА_1 районна рада прийняла рішення та зобовязала Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації передбачити видатки на фінансування питання у рамках реалізації заходів районної Комплексної програми соціального захисту населення у 2017-2020 р. Згідно рішення постійної комісії з питань бюджету та фінансів від 31.01.2017 р. за № 2-28/2017 р. на вищевказану Програму виділено 38,8 тис. грн.

Колегія суддів, вважає, необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що за державною програмою з питань гемодіалізу повинно бути вирішено видатки за рахунок держави на транспортування хворих та з вини відповідачів позивач змушена певні розхідні матеріали купувати за власні кошти. Оскільки, суд першої інстанції невірно встановив період за який між сторонами виник спір та в порушення ст. 11 КАС України вийшов за межі позовних вимог.

Суд першої інстанції не врахував ту обставину, що позивач просила визнати протиправні дії відповідачів та стягнути кошти за понесені витрати на транспортування - в розмірі - 4244,06 грн. за 2016 р. а не 2017 р. В 2016 р. згідно наведених вище норм транспортування хворих до місця проведення процедури гемодіалізу та відвезення таких хворих до місця проживання після проведення процедур не належить до переліків видів безоплатної медичної допомоги, гарантованої державою зокрема 2016 р. Тому, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні законні підстави для стягнення понесених витрат на транспортування в розмірі 4244,06 грн. за 2016 р.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення понесених позивачем витрат на придбання розхідних матеріалів та необхідних ліків на суму - 17459,01грн.

Оскільки, ОСОБА_1 районна рада згідно до вимог ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 22 Бюджетного кодексу України не є розпорядником коштів передбачених на реалізацію комплексної Програми соціального захисту населення у 2013-2016 Косівського району яка затверджена рішенням сесії районної ради № 313-17/2013 р. від 18.04.2013 р. ( Виділення коштів для пацієнтів, які перебувають на програмному діалізі і мають обмеження у пересуванні. Розділ 6 п. 7) Розпорядником коштів, передбачених на реалізацію зазначеної Програми є Управління та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації.

В даному випадку між ОСОБА_2 та Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації в 2016 р. відсутній публічно-правовий спір оскільки, позивач 2017 р. тобто, після подання позову до суду 2016 р. зверталась до Управління про виділення коштів на транспортування, а не про виділення коштів на придбання розхідних матеріалів та необхідних ліків. (а.с. 96 ) В даному випадку 2017 рік не стосується позовних вимог та не стосується стягнення коштів на придбання матеріалів та необхідних ліків.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що також не підлягає до задоволення позов в частині вимог про зобовязання відповідача ОСОБА_1 районну раду прийняти рішення по медичній допомозі хворим, потребуючи періодичного гемодіалізу оскільки, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову оскільки, при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи,

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою в позові відмовити. В решті вимог провадження у справі закрити

Керуючись ст.195, ст.197, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_1 районної державної адміністрації Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2017 року у справі №347/1906/16 скасувати.

Провадження у справі №347/1906/16 в частині вимог про визнання протиправними дій ОСОБА_1 центральної районної лікарні та зобовязання до вчинення дій - закрити.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Суддя ОСОБА_3
Суддя ОСОБА_4
Суддя ОСОБА_5
Постанова складена в повному обсязі 09.10.2017 року.