Справа № 484/295/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2017 р.м. ОдесаСправа № 484/295/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Фортуна Т.Ю.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Бойка А.В.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта Дубчака Д.В. (довіреність від 10.05.2017 року)

позивача Даниленка А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, визнати протиправним та скасувати п. 16 протоколу №69 від 19.08.2016 року засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністерством оборони України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи з 13.12.2014 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 з прийняттям відповідного рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що з 28.03.1982 р. по 13.06.1984 р. позивач проходив військову службу у Збройних силах СРСР. Під час проходження військової служби, а саме: 21.01.1984 р., перебуваючи у спецвідрядженні в Демократичній Республіці Афганістан, позивач підірвався на міні, в результаті чого отримав поранення - втрата лівої стопи. 07.08.1984 р. позивачу при первинному огляді було встановлено третю групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого в період бойових дій на території ДРА, безстроково. 16.04.2014 р. при повторному огляді позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого в період бойових дій на території ДРА, безстроково. В 2016 році позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності. За результатами розгляду заяви позивач отримав витяг з протоколу засідання комісії № 69 від 19.08.2016 р., згідно з яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що події щодо звільнення з військової служби та встановленні інвалідності відбулися до набуття чинності ЗУ від 04.04.2006 р. № 3597-ІV, яким запроваджено виплати одноразової грошової допомоги. Позивач вважає висновки відповідача, викладені у вищезазначеному протоколі, протиправними, у зв`язку із чим вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 травня 2017 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в частині відмови ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, який отримав інвалідність внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велися бойові дії, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, № 69 від 19.08.2016 р. Зобов`язав Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у ДРА у складі військової частини п.п. 44585 для надання військової допомоги; отримав тяжке поранення 21.01.1984 р., військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий Первомайським міським військовим комісаріатом Миколаївської області 25.03.1982 р.

Відповідно до довідки МСЕК серії Д-70 № 917184 від 07.08.1984 р. ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності безстроково; основний діагноз: відсутність лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої треті; причина інвалідності: поранення отримано під час виконання обов`язку військової служби.

Згідно із свідоцтвом про хворобу № 322/5 від 10.04.1984 р. ОСОБА_1 встановлено діагноз: відсутність лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої треті гомілки після вогнепального осколкового поранення з відривом стопи; ампутація лівої гомілки на рівні верхньої треті по типу первинної хірургічної обробки 21.01.1984 р. За постановленням військово-лікарської комісії ОСОБА_1 не годний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до архівної довідки № 3/237584 від 07.07.2009 р. Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації ОСОБА_1 призваний до військової служби 28.03.1982 р., звільнений в запас - 13.06.1984 р.; військова частина п.п. НОМЕР_2 (56-а окрема гвардійська десантно-штурмова бригада в період з 13.01.1980 р. по 14.06.1988 р. приймала участь у бойових діях на території Республіки Афганістан).

Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 544376 ОСОБА_1 16.04.2014 р. під час повторного огляду встановлено другу групу інвалідності безстроково; причина інвалідності: поранення, пов`язане з участю в бойових діях на території інших держав.

Відповідно до безтермінового посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.04.2014 р. ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи.

Згідно із Витягом з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19.08.2016 р. № 69, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги особам, зокрема: ОСОБА_1 , які звільнені з військової служби та інвалідність яким встановлено до набрання чинності ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».

Не погоджуючись із відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем під час розгляду справи не доведено правомірності оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, права, свободи та інтереси позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язання відповідача розглянути питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Закон № 2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (підпункт 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII).

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-563а14), право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 162 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Згідно із частиною шостою статті 163 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно пункту 3 Порядку № 975 у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Наказом Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року № 168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» (далі - Наказ МО № 168) у Міністерстві оборони України створена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. До складу даної комісії (голова) входить заступник Міністра оборони України.

Згідно з цим наказом МО № 168 відповідну пропозицію для вирішення питання позивача (позитивну чи негативну) повинна надати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби. За наслідком розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення.

Отже, пропозиція цієї комісії у формі протоколу засідання, затвердженого Міністром оборони України, і є рішенням розпорядника коштів.

Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно пункту 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржене в установленому порядку.

Враховуючи те, що у 2014 році позивачу вперше встановлено ІІ групу інвалідності, суд дійшов вірного висновку про те, що з 16.04.2014 року він набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону № 2011-XII.

Проте, оскільки відповідач прийняв рішення, яким відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку, що належним способом захисту порушеного права є скасування неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень, а також його зобов`язання вирішити питання про призначення цієї виплати.

Крім того, необґрунтованими є доводи відповідача про те, що згідно з пунктом 8 Порядку № 975 у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, оскільки спірні правовідносини виникли у 2014 році, а ця норма набрала чинності з 01 січня 2017 року.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.10.2017 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

А.В. Бойко