Справа № 817/1194/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"10" жовтня 2017 р. Справа № 817/1194/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "11" серпня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального кругу ОСОБА_4, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31456817 від 19.09.2016 щодо реєстрації за ПАТ КБ «Приватбанк» права власності на квартиру №29, що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Костопіль, вулиця В. Стуса, будинок 57.

Одночасно з адміністративним позовом позивач подав клопотання про забезпечення позову шляхом накладення заборони ПАТ КБ «ПриватБанк» відчуження (у будь-який спосіб) квартири №29, що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Костопіль, вулиця В. Стуса, будинок 57, а також вчинення будь-яких дій, спрямованих на виселення ОСОБА_3 з даної квартири.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.08.2017 року клопотання ОСОБА_3 про забезпечення адміністративного позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення адміністративного позову у справі №817/1194/17, шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» () вчиняти дії щодо відчуження у будь-який спосіб нерухомого майна квартири АДРЕСА_1; шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» () вчиняти дії щодо проведення реконструкції, капітального та поточного ремонтів, перепланування нерухомого майна квартири АДРЕСА_1; та шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» () вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення з даної квартири ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, до моменту набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №817/1194/17.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції третя особа ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

В судове засідання позивач, представник відповідача та представник третьої особи не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що між ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки квартири від 29.05.2008, посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованим в реєстрі за №1759, предметом якого є забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором від 29.05.2008, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6.

Предметом іпотеки є квартира №29, що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Костопіль, вулиця В. Стуса, будинок №57.

Зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 19.09.2016, вбачається, що обєкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована на праві власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального кругу ОСОБА_4.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні передбачені ст.117 КАС України підстави для забезпечення позову, так як існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З вказаним висновком погоджується суд апеляційної інстанції, вказуючи наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст. 117,118 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може:

1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборонити вчиняти певні дії.

Колегія суддів, дослідивши матеріали адміністративного позову та клопотання позивача, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обєктивних даних, з яких можна зробити висновок про те, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Оскільки до кінця розгляду справи третя особа може вчинити дії щодо відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, вчинити дії щодо виселення позивача з житла тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Ухвалу прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "11" серпня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2,35000

3- відповідачу/відповідачам: Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вул. 16 Липня,38, м.Рівне,33028

4-третій особі: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" - вул.Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро, 49094,