Справа № 818/712/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 р.Справа № 818/712/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Кононенко З.О. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представник позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2017р. по справі № 818/712/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

до Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області від 15.03.2017 року № 20-1808-14-12/922.

В обгрунтування позову зазначив, що за результатами ревізії 15.02.2017 року було складено акт № 08-08/02, у відповідності до якого Держаудитслужба прийшла до висновку, що протягом періоду, що підлягав ревізії, ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" в результаті завищення розміру теплових витрат в магістральних та розподільчих мережах необгрунтовано включено до розрахунку різниці в тарифах 523794,43 грн. (в тому числі 349192,89 грн. - за листопад 2014 року та 174601,54 грн. за січень 2015 року), і яка оплачена з Державного бюджету в повному обсязі у відповідності до договору про організацію взаєморозрахунків від 16.12.2015 № 453/375-в, що укладений між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Департаментом фінансів, економіки та бюджетних відносин Сумської міської ради, Департаментом інфраструктури Сумської міської, ПАТ «Сумське НВО», Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним Товариством «Укргазвидобування». 20.03.2017 року на адресу ПАТ «Сумське НВО» надійшла вимога Держаудитслужби № 20- 18-08-14-12 від 15.03.2017 року, в якій відповідач вимагає усунути виявлені в ході ревізії порушення у встановленому законодавством порядку. ПАТ «Сумське НВО» вважає дану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки ревізії, що викладені в акту ревізії, є необгрунтованими та протиправними.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015 р. "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню", з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 05.12.2016 року по 15.02.2017 року, відповідно до пункту п. 2.14 Плану Державної аудиторської служби України на IV квартал 2016 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 02.12.2016 № 68, від 09.12.2016 № 83, проведено ревізію використання коштів субвенції, наданої у 2015 році з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водо- постачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, в Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт ревізії від 15.02.2017 року № 08-08/02 (а.с. 9-22).

Не погодившись з висновками акту ревізії, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» надало Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області заперечення (а.с. 23-24). 21.03.2017 року на адресу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» надійшов висновок на заперечення до акту ревізії, що затверджений 10.03.2017 року заступником начальника управління ОСОБА_3, в якому зазначено, що дане заперечення не приймається (а.с. 25-33).

На підставі висновків вказаного акту ревізії відповідачем складено та надіслано позивачу вимогу від 15.03.2017 року № 20-18-08-14-12/922 "Про усунення виявлених порушень" (а.с. 34-35).

У вимозі зазначено, що ревізією встановлено, що всупереч ст. 4 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-ІV та п. 3.1.8 Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 України 244-94), затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 14.12.1993, ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» в 2015 році до розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах, що фактично надані населенню включено втрати теплової енергії в теплових мережах в завищеному розмірі на суму 523,79 тис. грн., що призвело до зайвого отримання коштів субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, та завдання матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на відповідну суму.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 8, п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-ХП, підпункту 14 пункту 6 Положення про Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, затвердженого наказом Північно-східного офісу Держаудитслужби від 25.08.2016 №2, пунктів 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними, територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області вимагає усунути виявлені порушення в установленому законодавством порядку (а.с. 35).

Не погодившись із вимогою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже позовні вимоги є необгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" .

Частиною першою статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" передбачено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2016 року № 43 (надалі по тексту Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

За змістом пп. 9 п. 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

В силу приписів п. 6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства /пп. 16/; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях /пп. 22/; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку /пп. 23/.

Згідно із пунктом 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Зазначені норми Положень узгоджуються з приписами статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", якою регламентовано права органу державного фінансового контролю.

Зокрема, пунктом 7 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" встановлено, що органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обовязковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином у органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача (частина 1 статті 6 КАС України).

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм матеріального права були неодноразово викладені у постановах Верховного Суду України ( постанови від 25 листопада 2014 року (справа N 21-442а14), від 18 листопада 2014 року № (справа № 21-461а14), від 09 червня 2015 року (справа № 21-54а15), від 23 червня 2015 року (справа № 21-358а15), від 02 грудня 2015 року (справа № 826/80/13-а), від 17 листопада 2015 року (справа № 804/12906/13-а), від 23 лютого 2016 року (справа №818/1857/14) та ін.

У справі, що розглядається, предметом спору є вимога, пред'явлена відповідачем позивачу, в якій мова йде про завдання матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на суму 523,79 тис. грн. зайво отриманих коштів субвенції.

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України також встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Мотивів для відступлення від вказаної правової позиції Верховного Суду України при розгляді цієї справи судом не встановлено та сторонами не зазначено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги від 15.03.2017 року № 20-1808-14-12/922.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що орган фінансового контролю вимагає усунути виявлені порушення в установленому законом порядку, а не відшкодувати збитки в дохід держави, а отже обставини даної справи відрізняються від обставин справ, що були розглянуті Верховним Судом України, оскільки фактично оскаржувана вимога вказує на виявлені збитки (отримання коштів субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, та завдання матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на відповідну суму) та їх відшкодування.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року по справі № 818/712/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 05.07.2017р. по справі № 818/712/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 09.10.2017 р.