Справа № 825/1000/17
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1000/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

під головуванням судді Соломко І.І.,

суддів Падій В.В.,

Кашпур О.В.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Виговського О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу № 825/1000/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому остаточно просить суд визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 24.03.2017 № 160357.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу, але не є автомобільним перевізником вантажу у розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», та не здійснював такого перевезення в рамках своєї господарської діяльності як фізична особа-підприємець, тому відповідачем безпідставно складено розрахунок від 24.03.2017 № 160357, яким визначено позивачу плату за проїзд автомобільним дорогами транспортних засобів параметри яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами. Крім того, в оскаржуваному розрахунку зазначена відстань 485 км., однак на підставі яких даних встановлено, що саме така відстань перевезення вантажу відбулася, невідомо.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що під час перевірки водій ОСОБА_5 не надав посадовим особам договору оренди транспортного засобу, як передбачено статтею 799 Цивільного кодексу України. Також водій не подав жодних пояснень та заперечень щодо виявленого посадовими особами відповідача порушення та використання транспортного засобу іншою особою ніж позивач. За таких обставин вважає, що посадові особи Укратрансбезпеки під час проведення перевірки діяли у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством України.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив таке.

24.03.2017 посадовими особами Управління Уктрансбезпеки у Полтавській області на а/д М-03 Київ-Харьків-Довжанський км. 207+450 проведено зважування габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу марки Рено, номерний знак НОМЕР_1, належного позивачу на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.16).

За результатами габаритно-вагового контролю працівниками Управління Уктрансбезпеки у Полтавській області встановлено перевищення вагових обмежень на одну з одиночних осей: замість допустимих 11 т ( + 2% похибки) навантаження становило 14,85 т, тобто на 3,85 т більше дозволених нормативів, про що складено акт ВІ № 0160357, акт № 01160357 від 24.03.2017 та видано довідку результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення (а.с. 27 на звороті та а.с. 28,30). Від пояснень водій транспортного засобу відмовився.

24.03.2017 відповідно до затвердженої постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27.06.2007 № 879 формули відповідачем складено розрахунок № 160357 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1047,60 євро, в якому платником вказано власника транспортного засобу ОСОБА_2

Вважаючи вказаний розрахунок протиправним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон) великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Згідно з частиною сьомою статті 6 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення) визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п.2,15 п. 5 Положення).

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).

Таким чином, посадові особи Управління Укратрансбезпеки у Полтавській області уповноважені відповідно до чинного законодавства України здійснювати габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до пункту 2 Порядку здiйснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобiльними дорогами загального користування транспортних засобiв та iнших самохiдних машин i механiзмiв, ваговi та/або габаритнi параметри яких перевищують нормативнi, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з пунктом 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.1993 № 1094 визначено, що за спеціальними правилами здійснюються перевезення небезпечних вантажів і незнешкодженої тари з-під них, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,65 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактична маса понад 38 т, навантаження на одиночну вісь - 10 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (на встановлених Мінтрансом і Державтоінспекцією маршрутах - 40 т, для контейнеровозів на встановлених маршрутах - 44 т, навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV від 08.09.2005 (далі - Закон № 2862-IV) передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух вагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Аналізуючи вищевказані нормативно-правові акти, суд зазначає, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Факт перевищення габаритних або вагових обмежень транспортним засобом марки Рено, номерний знак НОМЕР_1, належного позивачу, підтверджується актом № 01160357 від 24.03.2017 (а.с.15).

Із акту перевірки ВІ № 0160357 від 24.03.2017 вбачається, що перевезення вантажу вказаним транспортним засобом здійснювалось без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, що є порушенням статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт.

Документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів також відсутній.

При цьому суд звертає увагу, що зі змістом акту перевірки ВІ № 0160357 водій ОСОБА_5 був ознайомлений, але жодних пояснень та заперечень щодо виявленого порушення та використання транспортного засобу іншою особою ніж позивач, посадовим особам відповідача не подав.

Стосовно тверджень позивача, що 22.03.2017 транспортний засіб марки Рено, номерний знак НОМЕР_1 був наданий в користування гр. ОСОБА_5 та під час проведення габаритно-вагового контролю у позивача в користуванні не перебував, а тому він не є в розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізником та не повинен сплачувати плату за проїзд, вказану в оскаржуваному розрахунку, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, однак такий договір відсутній.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

На момент складення актів, довідки та здійснення розрахунку у посадових осіб Укртрансбезпеки були відсутні належні докази на підтвердження здійснення перевезення не власником автомобіля.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (п. 28 Порядку № 879).

Пунктом 30 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух великовагового транспортного засобу.

Пунктом 31-1 Порядку встановлено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Щодо посилання позивача на те, що Державною службою України з безпеки на транспортні у спірному розрахунку вказана відстань перевезення вантажу, однак на підставі яких даних встановлено, що саме така відстань перевезення вантажу відбулася, невідомо, суд зазначає таке.

Пройдена відстань згідно акту № 01160357 від 24.03.2017 та розрахунку № 160357 від 24.03.2017 складає 485 км., маршрут: м. Бориспіль - с. Шебелинка. Вказані обставини є загальновідомими, які відповідно до частини другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, не потрібно доказувати.

Відповідач, розраховуючи позивачу розмір плати за проїзд великовагового транспортного засобу, виходив із усієї відстані маршруту перевезення вантажу.

Як зазначалось вище, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати (пункт 31-1 Порядку № 879).

Разом з тим, будь які докази того, що транспортний засіб позивача після проведеного контролю не продовжив подальший рух або продовжив його з приведенням габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність, відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, в межах обраного способу захисту позивачем, суд вважає, що під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки Рено, номерний знак НОМЕР_2 посадові особи відповідача діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Частиною першою статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно статей 71 та 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем доведено правомірність розрахунку від 24.03.2017 № 160367, в той же час доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а відтак в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до статті 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя І.І. Соломко

Судді В.В. Падій

О.В. Кашпур