Справа № 826/9785/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

20 вересня 2017 року 09:20 справа №826/9785/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві
доВідділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві
проскасування постанов

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - позивач, ДПІ у Шевченківському районі) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить скасувати постанови від 06 червня 2016 року ВП №50382285 про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 040,00 грн. та від 06 червня 2016 року ВП №50382285 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 356,52 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/9785/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 20 жовтня 2016 року представник позивача позові вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув; у зв'язку з чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишного А.В. від 06 червня 2016 року ВП №50382285 про стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року №2а-15313/10/2670 про зобов'язання ДПІ у Шевченківському районі подати до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва висновок із зазначенням суми у розмірі 21 848 193,00 грн., що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь ТОВ "Рамбурс-Трайгон", постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 2 040,00 грн.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишного А.В. від 06 червня 2016 року ВП №50382285 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року №2а-15313/10/2670 про зобов'язання ДПІ у Шевченківському районі подати до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва висновок із зазначенням суми у розмірі 21 848 193,00 грн., що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь ТОВ "Рамбурс-Трайгон", постановлено стягнути з боржника витрати пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 356,52 грн.

Позивач вважає вказані постанови протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на передчасність їх прийняття, оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2016 року у справі №2а-15313/10/2670 зупинено виконання рішення, на підставі якого Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист від 29 лютого 2016 року.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" серед переліку виконавчих документів передбачає виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частина друга статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" з відповідними змінами, роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Таким чином, у межах спірних правовідносин суду належить встановити факт не виконання боржником рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року по справі №2а-15313/10/2670 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року та поважність причин такого невиконання.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року у справі №2а-15313/10/2670 за позовом ТОВ "Рамбурс-Трайгон" до ДПІ у Шевченківському районі та управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва, за участю прокуратури міста Києва, про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетного відшкодування та зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративною суду від 16 лютого 2016 року, позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва Державної податкової служби України щодо повернення ТОВ "Рамбурс-Трайгон" бюджетного відшкодування у розмірі 21 848 193,00 грн., зобов'язано ДПІ у Шевченківському районі подати до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва висновок із зазначенням суми у розмірі 21 848 193,00 грн., що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь ТОВ "Рамбурс-Трайгон"; в іншій частині позов залишено без задоволення.

ДПІ у Шевченківському районі, не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративною суду від 16 лютого 2016 року у справі №2а-15313/10/2670 в частині задоволення адміністративного позову, а просила зупинити виконання вказаних судових рішень до розгляду касаційної скарги Вищим адміністративним судом України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 травня 2016 року №2а-15313/10/2670 (№К/800/6406/16) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДПІ у Шевченківському районі та задоволено частково її клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, а саме: зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі №2а-15313/10/2670 в частині зобов'язання ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві подати до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва висновок із зазначенням суми у розмірі 21 848 193,00 грн., що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь ТОВ "Рамбурс-Трайгон", до закінчення касаційного провадження.

При цьому листом від 10 травня 2016 року №1502/9/26-59-10 ДПІ в Шевченківському районі повідомила відповідача про подання до Вищого адміністративного суду України касаційної скарги та клопотання про зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі №2а-15313/10/2670 до розгляду касаційної скарги Вищим адміністративним судом України. Однак, зазначена інформація залишена державним виконавцем поза увагою.

З викладеного вбачається, що позивачем у встановлений строк рішення суду не виконано, проте, враховуючи, що на час прийняття оскаржуваних постанов виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі №2а-15313/10/2670 в частині зобов'язання ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві подати до управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва висновок із зазначенням суми відшкодування, було зупинено, суд вважає причини невиконання рішення у встановлений державним виконавцем строк поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанови відповідача про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 06 червня 2016 року ВП №50382285 прийняті з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено відповідність оскаржуваних постанов вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ДПІ у Шевченківському районі підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Пишного А.В. від 06 червня 2016 року ВП №50382285 про стягнення виконавчого збору та від 06 червня 2016 року ВП №50382285 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко