Справа № 805/2437/17-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року справа №805/2437/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Борисов А.А.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі № 805/2437/17-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №222 від 28.03.2017,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Управління) про визнання протиправним та скасування наказу №222 від 28.03.2017 Про проведення фактичної перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірний наказ був винесений відповідачем з порушенням приписів Податкового кодексу України (далі ПК України), а фактична перевірка призначена без наявності на те підстав, що передбачені ст. 80 цього Кодексу.

Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, в матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що спірний наказ було прийнято податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, проведення фактичної перевірки було здійснено у присутності позивача, якому в свою чергу було предявлено направлення на перевірку та вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки, про що мається відповідний підпис у направленнях на перевірку. За результатами перевірки було винесено рішення про застосування штрафних санкцій від 12.04.2017 за №000023/05-99-40-03/НОМЕР_1, яке було направлено платнику податків засобами поштового звязку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі № 805/2437/17-а у позові відмовлено повністю.

Постанова мотивована тим, що контролюючий орган мав законні підстави для проведення фактичної перевірки позивача, а спірний наказ було прийнято обґрунтовано, згідно норм чинного законодавства, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуваний наказ складений з порушенням вимог ст. 80 ПК України, зокрема, відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не зазначено передбачену законодавством підставу для проведення фактичної перевірки, також наказ не містить конкретики відносно того, яка інформація свідчить про порушення позивачем законодавства або про їх можливості порушення і в якому порядку вона була отримана.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_4 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 05.01.2017 (ІПН НОМЕР_1), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Головне управління Державна фіскальна служба у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм ПК України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем керуючись вимогами ст.19-1, ст.20, ст.75, ст.80 ПК України, Законом України від 19.12.1995 № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі Закон № 481/95-ВР), Положенням про Головне управління ДФС у Донецькій області, затверджене Наказом ДФС України від 27.08.2014 за №83, було призначено з 29.03.2017 фактичну перевірку ФОП ОСОБА_4 за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Красна Поляна, вул. Матросова, буд.1-а за період з 01.07.2016 по 07.04.2017 тривалістю не більше 10 діб, про що прийнято спірний наказ №222 від 28.03.2017.

Згідно Наказу №222, на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України контролюючим органом були виписані направлення на перевірку від 28.03.2017 за №231, №232, які були предявлені позивачу разом зі службовими посвідченнями відповідних осіб податкової служби та копією спірного наказу, про що свідчить особистий підпис позивача.

В ході проведення перевірки 29.03.2017 в магазині ФОП ОСОБА_4 за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, с. Красна Поляна, вул. Матросова, буд. 1-а, було встановлено факт продажу споживачеві однієї пляшки коньяку КОБЛЕВО 0,5 л, 3 зірки, виробника ТОВ Миколаївський коньячний завод за ціною 98 грн., нижчою, ніж мінімальна роздрібна ціна, встановлена Постановою Кабінету Міністрів України №957 від 30.10.2008; а також, в реалізації знаходилась одна пляшка портвейну білого 777 обємом 1 л, міцністю 17,5 градусів, виробника ТОВ Одеський завод класичних вин без марки акцизного податку встановленого зразка, що й було зафіксовано в акті від 29.03.2017 за №0019/99/38/40/НОМЕР_1.

За висновками акту перевірки було винесено рішення про застосування штрафних санкцій від 12.04.2017 за №000023/05-99-40-03/НОМЕР_1 в розмірі 27 000 грн., яке було направлено платнику податків засобами поштового звязку та отримано ним 18.04.2017.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів відповідно до підпункту 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 кодексу.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені ст.ст.75, 80, 81 ПК України.

Так, згідно пп. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до приписів п.80.1, п.80.2 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

пп. 80.2.5 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки.

Суд зазначає, що встановлені Главою 8 розділу ІІ ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні ПК України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 73, 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спору щодо невручення наказу про проведення перевірки, направлень на перевірку та службових посвідчень перевіряючих, між сторонами не має.

Спірний наказ був вручений під розписку позивачу, а його зміст повністю відповідає статті 81 ПК України, а саме містить дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, в даному випадку підпункт ст. 80 ПК України, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки, а також відповідний підпункт статті був зазначений контролюючим органом в направленнях на перевірку, які також були надані платнику податків для ознайомлення, що не заперечується сторонами.

Сторони також не заперечували, що оскаржуваний наказ було реалізовано - проведено перевірку та складено акт перевірки від 29.03.2017 за №0019/99/38/40/НОМЕР_1.

Також прийнято рішення про застосування штрафних санкцій від 12.04.2017 за №000023/05-99-40-03/НОМЕР_1 в розмірі 27 000 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає правильним, що в даному випадку, належним способом захисту прав позивача могло б бути оскарження ним рішень (дій), прийнятих (вчинених) на підставі висновків акту перевірки від 29.03.2017 за №0019/99/38/40/НОМЕР_1, а саме оскарження позивачем рішення про застосування штрафних санкцій від 12.04.2017 за №000023/05-99-40-03/НОМЕР_1.

При цьому слід враховувати, що відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Foods and Goods L.T.D. до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Таким чином, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Водночас, суд критично оцінює доводи позивача щодо наявності єдиної підстави для проведення фактичної перевірки платника за п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, такої, як отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків. Суд зазначає, що дана норма законодавства є альтернативною та містить також приписи щодо такої підстави для проведення фактичної перевірки контролюючим органом, як здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Колегія суддів наголошує, що згідно п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням субєктами господарювання установлених законодавством обовязкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що контролюючий орган мав законні підстави для проведення фактичної перевірки позивача, а спірний наказ було прийнято обґрунтовано, згідно норм чинного законодавства, тобто з урахуванням усіх фактичних обставин.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В повному обсязі ухвала виготовлена 10 жовтня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі № 805/2437/17-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу №222 від 28.03.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_5