Справа № 826/12262/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 серпня 2017 року № 826/12262/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РН Коммерс"
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № ,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «РН Коммерс» (надалі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 квтіня 2016 року №, виданого Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що податкова накладна №1 від 08.12.2015 року контрагенту ПАТ «ЛИНІК» була виписана та зареєстрована в ЄРПН на суму 1826765,64 грн. (в тому числі ПДВ 304460,94 грн.) помилково. При цьому, дана помилка виправлена шляхом надання розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №4 від 31.12.2015 року до вказаної податкової накладної. Додатково позивач зазначив, що платіж, згідно якого виписувалась податкова накладна, призначався для сплати боргових зобов'язань по договору №0511КМ від 10.12.2010 року, що підтверджується листом ПАТ «ЛИНІК» від 31.12.2015 року.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що ТОВ «РН Коммерс» в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України несвоєчасно зареєстровано податкову накладну №1 від 08.12.2015 року на суму ПДВ 304460,94 грн., оскільки вказана податкова накладна, виписана для ПАТ «Лисичанська Нафтова Інвестиційна Компанія» у зв'язку із поставкою електроенергії, зареєстрована в ЄРПН 24.12.2015 року, тобто з про строчкою в 1 день.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі п. 6 ст. 128 КАС України суд, з урахуванням думки представника позивача, ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом в порядку ст. 76 розділу ІІ Податкового кодексу України проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість ТОВ «РН Коммерс» (), за результатами якої складено відповідний акт перевірки №4234/26-58-12-01-33500195 від 22.04.2016 року.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «РН Коммерс» в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України несвоєчасно зареєстровано податкову накладну №1 від 08.12.2015 року на суму ПДВ 304460,94 грн., у зв'язку з чим до товариства застосовано штраф у розмірі 10% від суми податку на додану вартість, зазначеної в податковій накладній, шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення № від 29.04.2016 року.

Незгода позивача з податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) Єдиний реєстр податкових накладних - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконаної влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) здійснюється відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246.

Пунктами 201.1 і 201.4 ст. 201 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В силу приписів норм п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

У разі порушення цього терміну реєстрації податкових накладних до платника податків (продавець товарів/послуг, який склав відповідні податкові накладні) застосовуються штрафні санкції визначені цим Кодексом.

Так, згідно з п. 1201. 1 ст. 1201 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 ПКУ, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 ПКУ покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках/коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках/коригування, - у разі порушення терміну реєстрації 16 до 30 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових розрахунках коригування - у разі порушення терміну реєстрації від 61 і більше календарних днів.

У випадку встановлення факту вчинення платником податку порушення граничного терміну реєстрації податкових накладних контролюючий орган відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України (визначає підстави, порядок оформлення та вручення податкового повідомлення-рішення) та положень п. 2 розд. II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції 22.01.2016 за № 124/28254), складає податкове повідомлення-рішення за формою «Н» - за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 ПК України (додаток 13 до зазначеного Порядку).

Згідно з п. 1201.3 ст. 1201 ПК України (в редакції Закону України від 17.09.2015 № 702-VIII) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

Із аналізу процитованих вище норм випливає, що штрафні (фінансові) санкції згідно п. 1201.1 ст.120 ПК України можуть бути застосовані лише у разі, якщо платник податків - продавець товарів/послуг був зобов'язаний згідно із вимогами Податкового кодексу України скласти та зареєструвати податкову накладну, - у зв'язку із постачанням товарів/послуг або надходження коштів від покупця як авансу.

Так оцінюючи позицію позивача відносно помилкової реєстрації та складання податкової накладної №1 від 08.12.2015 р., суд зазначає про наступне.

Платіж, згідно якого виписувалась дана податкова накладна, призначався для сплати боргових зобов'язань по договору №0511КМ від 10.12.2010 р. за операторські послуги, що підтверджується листом від ПАТ «Лисичанська Нафтова Інвестиційна Компанія» від 31.12.2015 року.

Додатково позивач зазначив, що вказана заборгованість виникла у контрагента перед ТОВ «РН Коммерс» в минулі роки та відносно цих сум позивачем реєструвались відповідні податкові накладні в минулі періоди по факту надання операторських послуг (першої події), а відтак позивач взагалі не повинен був виписувати та реєструвати податкову накладну на даний платіж.

При цьому, наявність такої заборгованості з'ясовувалась судом в ході судового розгляду даної справи та підтверджена наявними в матеріалах справи копіями оборотно-садової відомості по рахунку 37751 за січень 2015 року - жовтень 2016 року, актами звірки взаєморозрахунків на 30.09.2015 року.

Листом від 31.12.2015 року ПАТ «Лисичанська Нафтова Інвестиційна Компанія» просить оплату платіжним дорученням №3135 від 08.12.2015 року на суму 1522304,70 грн. (в т.ч. ПДВ 304460,94 грн.) з призначенням платежу «згідно умов договору №0001ПЦ від 01.01.2015 р.» вважати як оплату боргу за операторські послуги згідно умов договору №0511КМ від 10.12.2010 р., а оплату згідно платіжного доручення №3509 від 30.12.2015 р. на суму 1522304,70 грн. (в т.ч. ПДВ 304460,94 грн.) з призначенням платежу «згідно умов договору №0511КМ від 10.12.2010 р.» вважати передоплатою за електричну енергію згідно умов договору №0001ПЦ від 01.01.2015 р.

Згідно з пунктом 17.1 статті 17 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 р. №2346-III (далі - Закон № 2346-III), форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до пункту 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 р. за № 377/8976 (далі - Інструкція № 22), реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Це положення відповідає пункту 33.2 статті 33 Закону № 2346-III, яким визначено, що платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

У своєму листі від 26.09.2005 р. № 25-113/1506-9580 «Про виправлення у розрахунковому документі» Національний Банк України зокрема відзначив, що відповідно до пункту 32.3 Закону № 2346-III банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону. Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється переказ, згідно з пунктом 33.2 цього Закону, несе платник.

Також, Національний Банк України у своєму листі від 09.06.2011 р. № 25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу» зазначив, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що питання щодо внесення змін до реквізиту «Призначення платежу» платіжного доручення після зарахування коштів на рахунок отримувача має вирішуватися між платником та отримувачем коштів без участі банку.

А тому, обмін листами сторонами переказу після списання коштів з рахунку платника є, на переконання суду, обґрунтованим кроком у вирішенні питання щодо уточнення призначення платежу, не змінюючи його суті.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена також Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.02.2008 р. (справа № К-17275/06), Київським апеляційним адміністративним судом від 13.01.2017 р.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем здійснено коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної №1 від 08.12.2015 року (складений і зареєстрований 31.12.2015 року), в якому зазначено про помилковість виписаної накладної та відсутність операцій по сушці та очистці (соняшника для виробництва олеїнової кислоти), а відтак, об'єкт оподаткування відсутній, що виключає обов'язок платника формувати податкову накладну.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що у позивача був відсутній обов'язок складати та реєструвати податкову накладну №1 від 08.12.2015 року на адресу ПАТ «ЛИНІК», її помилкове виписування не тягне за собою жодних наслідків, які передбачені п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, а тому в цій частині застосовування штрафу в сумі 30446,09 грн., є безпідставним. Відповідно, податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення не виконав.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України, на користь позивача підлягають присудженню понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «РН Коммерс» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 29.04.2016 року.

3. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РН Коммерс» () понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві ().

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук