Справа № 815/6457/16
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 жовтня 2017 року м. Київ К/800/22422/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України , Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання відсутності компетенції (повноважень) щодо встановлення розмірів граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів; визнання протиправною бездіяльності щодо не оприлюднення повідомлення про оприлюднення та не оприлюднення проекту Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758"; визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758"; зобов'язання вчинити дії з визначення граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів,

встановив:

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 04 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

У строк, встановлений судом касатор усунув недоліки касаційної скарги, проте у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив визнати відсутність у Кабінету Міністрів України компетенції (повноважень) щодо встановлення розмірів граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів; визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не оприлюднення повідомлення про оприлюднення та не оприлюднення проекту Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758"; визнати незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758"; зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вчинити дії з визначення граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року позов повернуто позивачу. Рішення судів мотивовано тим, що за територіальною юрисдикцією даний спір підсудний Окружному адміністративному суду м. Києва.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстнції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач звернувся до суду з наступними позовними вимогами: визнати відсутність у Кабінету Міністрів України компетенції (повноважень) щодо встановлення граничних роздрібних цін на природний газ; визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не оприлюднення повідомлення про оприлюднення та не оприлюднення проекту Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758»; визнати незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758»; зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг вчинити дії з визначення граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів.

Стаття 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначає особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень, в тому числі Кабінету Міністрів України.

Частиною другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Згідно з частиною третьою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель, адміністративні справи, відповідачем у яких є закордонне дипломатичне чи консульське представництво України, його посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Оскільки за змістом частини третьої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України вимога про оскарження нормативно-правового акта може бути розглянута лише адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, суди дійшли правомірного висновку про неможливість її розгляду Одеським окружним адміністративним судом.

При цьому особливий порядок провадження, передбачений статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України, поширюється виключно на оскарження нормативно-правових актів, тоді як обов'язковою умовою застосування абзацу 2 частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України є пов'язаність позовних вимог, що охоплює можливість їх розгляду в одному провадженні.

Пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України , Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання відсутності компетенції (повноважень) щодо встановлення розмірів граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів; визнання протиправною бездіяльності щодо не оприлюднення повідомлення про оприлюднення та не оприлюднення проекту Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758"; визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року №315 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року №758"; зобов'язання вчинити дії з визначення граничних роздрібних цін на природний газ для побутових споживачів.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз