Справа № 802/1098/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 жовтня 2017 р. Справа № 802/1098/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Макарової К.В.

представника позивача: Черпітяк О.В.

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за поданням: Головного управління ДФС у Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про: підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду із податковим поданням звернулось Головне управління ДФС у Вінницькій області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи подання заявник зазначив, що Головним управління ДФС у Вінницькій області прийнято наказ №1356 від 21.06.2017 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4", на виконання якого сформовано направлення №1158, №1157 від 21.06.2017.

Позивачем проведено фактичну перевірку за результатами якої складено акт №122/02/32/14/НОМЕР_1 від 21.06.2017. Згідно Акту слідує, що ФОП ОСОБА_4 здійснює за готівку продаж технічно-складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту, без застосування реєстратора розрахункових операцій.

07 липня 2017 року начальником Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_4 Підставою для прийняття даного наказу стало те, що під час проведення фактичної перевірки було встановлено порушення п. 1 ст. 3, п.6 ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме відсутність РРО.

За наведених обставин, ГУ ДФС у Вінницькій області звернулось до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_4

Представник заявника у судовому засідання посилаючись на обставини, викладені у поданні, просила його задовольнити та підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_4

Представники відповідача щодо заявлених вимог заперечували посилаючись на те, що існує спір про право. Зокрема суду зазначили, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ФОП ОСОБА_4 до ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

24.07.2017 судом винесено постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову. Однак, 11.08.2017 ФОП ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на постанову від 24.07.2017. Відтак, на думку представників відповідача, відсутні підстави для задоволення подання, оскільки спір продовжує існувати.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, з огляду на наступне.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності 09.03.2016 року Вінницьким міським управлінням юстиції.

З метою проведення перевірки з питань дотримання вимог Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", постанови Правління НБ України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" Головним управління ДФС у Вінницькій області винесено наказ №1356 від 21.06.2017 року про проведення фактичної перевірки.

Відповідно до наказу №1356 провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_4 доручено з 21.06.2017 року терміном на 10 діб за перевіряємий період з 08.05.2017 р.

На підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України та на виконання вимог п. 82.3 ст. 82 ПК України, наказу №1356 від 21.06.2017, ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано направлення на перевірку за №1158 та №1157 від 21.06.2017 щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 (відділ "TIME CODE" в ТЦ "МЕГАМОЛЛ" м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 17).

За результатами проведеної перевірки складено акт (довідку) фактичної перевірки за №122/02/32/14/НОМЕР_1 від 21.06.2017. Під час перевірки виявлено порушення щодо здійснення продажу технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, за готівку без застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Як слідує із акту, під час проведення перевірки було здійснено контрольну закупку кварцового годинника VQ 1390034 за готівку, який відноситься до групи технічно - складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) - годинники всіх видів та їх частини код згідно УКТЗЕД 91001-9107 відповідно до постанови КМ України №231 від 16.03.2017 "Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговування) або гарантійні заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій".

За результатами під час перевірки виявлено порушення п. 1,2 ст. 3 та п. 6 ст.9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг".

В подальшому 06.07.2017 року начальником управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано звернення до начальника ГУ ДФС у Вінницькій області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_4

07.07.2017 року начальником ГУ ДФС у Вінницькій області винесено рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_4

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України 02.12.2010 №2755-VI (далі за текстом - ПК України).

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, у відповідності до ч.1 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням, зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

В силу положень п.94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно положень п.94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: 94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; 94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; 94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; 94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; 94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; 94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; 94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Тобто, арешт майна може бути застосований за наявністю хоча б однієї з визначених статтею 94 ПК України обставин.

Відповідно до положень пунктів 94.4 - 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Положеннями даної статті поняття "умовного арешту майна" визначено як обмеження реалізації платника податків прав власності на відповідне майно.

Отже, суб`єктом владних повноважень дотримано процедуру з`ясування та встановлення чітко визначених необхідних обставин для застосування до платника податків умовного адміністративного арешту, як того вимагають положення п. 94.6 ст. 94 ПК України зокрема, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

У відповідності до положень п. 3.2 Порядку застосування адміністративного арешту майна затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №568 від 10.10.2013 року, чинного на момент прийняття рішення, (далі Порядок №568), за наявності однієї з наведених обставин керівник органу доходів і зборів (його заступник) приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачем зазначено підставу для винесення рішення та накладення адміністративного арешту майна, а саме відсутність у відповідача реєстраторів розрахункових операцій.

Станом на день розгляду подання, рішення начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області від 07.07.2017 "Про застосування адміністративного арешту майна платника податків" не оскаржене та не скасовано, відтак є чинним.

Щодо посилань представника відповідача на те, що застосування адміністративного арешту є безпідставним, оскільки існує спір про право, що має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 КАС України.

З даного приводу, суд зважає на наступне.

Так, ФОП ОСОБА_4 подано до Вінницького окружного адміністративного суду позов до ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 05.17.2017, яке винесено на підставі акту перевірки від 21.06.17. Постановою суду від 24.07.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В свою чергу, 11.08.2017 року ФОП ОСОБА_4 подано до Вінницького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу. Проте, станом на 05.10.2017 постанову суду першої інстанції не переглянуто.

Також, як слідує із матеріалів справи, 07.07.2017 податковий орган звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із даним поданням.

10 липня 2017 року ухвалою суду провадження у справі №802/1098/17 за поданням закрито.

Однак, ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 скасовано. Зокрема, Вінницьким апеляційним адміністративним судом зазначено, що спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

З матеріалів справи слідує, що підставою для внесення подання про визнання обґрунтованим рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна є рішення від 07.07.2017 року ГУ ДФС у Вінницькій області про застосування умовного адміністративного арешту майна. Як вказує апеляційний суд, рішення платником податків не оскаржено, а тому спір про право відсутній.

Одночасно згідно роз'яснень Вищого адміністративного суду України в інформаційному листі від 02.02.2011 року за №149/11/13-11 слідує, що спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. При цьому така незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 КАС України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, склад майна щодо якого застосовується адміністративний арешт, заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту тощо.

З огляду на вищевикладене, визначено перелік підстав для наявності спору про право.

В ході судового розгляду подання, представники відповідача не висловлювали заперечень з приводу розміру податкового боргу або його відсутності, складу майна щодо якого застосовується адміністративний арешт, законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту. Згідно пояснень представників відповідача судом установлено, що останні заперечують проти застосування реєстратора розрахункових операцій по операціям із продажу годинників, правова оцінка чому надається в іншій адміністративній справі.

За наведених обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд відхиляє покликання відповідача про існування спору про право, оскільки рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 07.07.2017 не оскаржене, відсутність РРО не спростовується матеріалами справи, відтак заявлені вимоги є обґрунтованими, які слід задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 158, 167, 183-3, 255, 257 Кодексу адміністративного cудочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

подання задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість арешту майна ФОП ОСОБА_4 (ід.код НОМЕР_1), накладеного рішенням начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області від 07.07.2017 "Про застосування адміністративного арешту майна платника податків".

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя./підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: