Справа № 520/6354/17
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/6354/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Огренич І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити розрахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік при призначенні пенсії за віком;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити розрахунок та виплату пенсії з 23 липня 2015 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Позов обґрунтовував тим, що при призначенні йому пенсії за віком відповідачем неправомірно застосовано показник заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік, а не за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, як це передбачено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені внески за відповідний місяць 2007 року при призначенні позивачу пенсії за віком. Зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії з 10 листопада 2016 року із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що позивач отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб ГУ ПФУ в Одеській області з 1995 року, тому при обчисленні середньомісячного заробітку при розрахунку пенсії ОСОБА_1 не може бути застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Також, апелянт вважає безпідставним стягнення судом з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_1 сплаченого ним судового збору, так як з 01.01.2017р. Законом України «Про судовий збір» Пенсійний фонд та його органи звільнено від сплати судового збору.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак постанову суду першої інстанції слід змінити.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, з 1996 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.

Після досягнення пенсійного віку та набуття права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, в липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Приморському районі м.Одеси, правонаступником якого є Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-ІV.

За наслідками розгляду вказаної заяви відповідач призначив позивачу пенсію за віком, однак при її обчисленні УПФУ в Приморському районі м.Одеси врахувало показник середнього заробітку (доходу) за 2007 рік в розмірі 1197,91 грн.

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою, в якій просив повідомити чи було здійснено у 2015 році розрахунок його пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В протилежному випадку позивач просив привести розмір його пенсії у відповідність до вказаної норми шляхом її розрахунку з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Листом від 24.05.2017р. Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомило позивача про вірне врахування УПФУ у 2015 році показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, оскільки мало місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неправомірності застосування відповідачем до спірних правовідносин положень ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком вперше, а тому відповідач, при обчисленні його пенсії, повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з такими висновками Київського районного суду м.Одеси. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст.7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 9 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14 та від 09 червня 2015 року у справі №21-550а14. Зокрема, ВСУ у подібних правовідносинах зазначив, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом №2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1058-ІV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Поряд з цим, колегія суддів встановила, що оскаржуваною постановою суд першої інстанції стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

При цьому, судом залишено поза увагою, що з 01.01.2017р. Пенсійний фонд та його органи звільнені від сплати судового збору на підставі п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». А відтак, сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню йому з Державного бюджету України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки встановлено, що суд першої інстанції правильно по суті спору вирішив справу, однак не вірно розподілив судові витрати, що свідчить про помилкове застосування Київським районним судом м.Одеси норм процесуального права, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зміни постанови від 29.08.2017р.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.2, 201 ч.1 п.1, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року змінити, виклавши абзац п'ятий її резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.»

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Домусчі С.Д.

Шляхтицький О.І.