Справа № 815/7403/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7403/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Тарановського Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

23.12.2016р. ФОП ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № від 16.08.2016р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до нього було застосовано штрафні санкції у розмірі 11967,1 грн.

27.12.2016р. ФОП ОСОБА_3 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із іншим адміністративним позов до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 16.08.2016р. №, №001053/1/1304, № і податкову вимогу від 06.10.2016р. №2343-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення податкового органу є неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках формальної перевірки.

Ухвалами судді Одеського окружного адміністративного суду від 26.12.2016р. та від 29.12.2016р. відкрито провадження по справам №815/7403/16 і №815/7478/16, відповідно.

16.01.2017 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду вказані адміністративні справи №815/7403/16 і №815/7478/16 об'єднано в одне провадження та присвоєно об'єднаній справі єдиний №815/7403/16.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 16.08.2016р. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 16.08.2016р. №, №001053/1/1304, №. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 06.10.2016р. №2343-17.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ДПІ в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 27.06.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2017 року та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ФОП ОСОБА_3 зареєстрований 26.09.2013р. та перебуває на обліку в ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, як платник податків, за №07.

Позивач здійснює наступні види господарської діяльності за КВЕД: 95.11 «Ремонт комп'ютерів і периферійного устаткування»; 96.09 «Надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у.»; 47.99 «Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 52.21 «Допоміжне обслуговування наземного транспорту (основний)»; 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна».

На підставі направлень від 13.07.2016р. та наказу від 13.07.2016р. №388, в період з 13.07.2016р. протягом 10 днів, співробітники ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області провели фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі з тими, яким установлено випробування, фізичної особи у господарських одиницях за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2 - лінія від АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6»; АДРЕСА_7; АДРЕСА_8; АДРЕСА_9; АДРЕСА_10 за період з 01.01.2013р. по дату завершення фактичної перевірки.

За результатами вказаної фактичної перевірки 25.07.2016р. співробітниками податкового органу складено акт №2254/15-54-13-04/НОМЕР_1 «Про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) щодо дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за перевіряємий період з 01.01.2013 року по дату завершення фактичної перевірки», яким було встановлено наступні порушення:

- пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 ПК України, а саме занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 15720 грн.;

- пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, а саме занижено зобов'язання по сплаті військового збору на загальну суму 1045,95 грн.;

- п.6.2 ст.6, п.7.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиної внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до донарахування суми єдиного внеску у розмірі 12163,74 грн.;

- пп.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.119.2 ст.119 ПК України, а саме неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 3-4 кв. 2015 року, І кв. 2016 року;

- пп.291.4.2 п.291.4 ст.291 ПК України, а саме порушено умови перебування суб'єкта господарювання, що застосовує спрощену систему оподаткування, на 2-й групі єдиного податку;

- порушено вимоги Постанови КМУ від 17.06.2015р. №413 в частині неподання до органів ДФС «Повідомлення про прийняття працівника на роботу».

На підставі вказаного акту перевірки уповноваженою особою ГУ ДФС в Одеській області прийнято:

- рішення № від 16.08.2016 року «Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до якого складено розрахунок»;

- податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016р. №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, пені у розмірі 27398,98 грн., з яких: 15720 грн. - за податковим зобов'язанням; 11678,98 - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) до якого складено розрахунок штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016р. 001053/1/1304, яким позивачу застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у сумі 510 грн., до якого складено розрахунок штрафних санкцій;

- податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016р. №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору, пені у розмірі 1669,47 грн. з яких: 1045,95 грн. - за податковим зобов'язанням; 623,52 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), до якого складено розрахунок штрафних санкцій.

За наслідками перевірки на підставі акту перевірки №2254/15-54-13-04/НОМЕР_1 відповідачем також прийнято податкову вимогу від 25.07.2016р. №Ф-, якою відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимагала сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 29810,08 грн., правомірність прийняття якої було предметом розгляду у адміністративній справі №815/3883/16.

06.10.2016р. ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийняла податкову вимогу №2343-17, якою повідомлено гр. ОСОБА_3 про те, що станом на 05.10.2016р. сума податкового боргу платника податків за узгодженим грошовим зобов'язанням становить 32282,12 грн., у тому числі 30518,71 грн. - по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п; 1763,41 грн. - військовий збір.

Не погоджуюсь з такими діями та рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з неправомірності спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує з приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як визначено п.61.1 ст.61 ПК України, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України також визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Аналогічні положення містяться і в п.75.1 ст.75 ПК України, яким, в свою чергу, передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно пп.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, «фактична перевірка» може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

А як вбачається зі змісту вимог п.12 ч.1 ст.1 цього ж Закону, основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу.

Згідно із п.1 ч.1 ст.7 вказаного Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.1 (крім абз.7) ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у т.ч. в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

У відповідності до ч.5 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

А згідно із ч.5 ст.8 цього ж Закону, у разі, якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до вимог ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п.п.4,5 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому, платники, зазначені у п.1 ч.1 статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абз.1 цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно з п.8 Розділу III «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (затв. Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449), вимоги щодо нарахування єдиного внеску на заробітну плату (дохід), що не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, не застосовуються до заробітної плати з джерела не за основним місцем роботи (базою нарахування єдиного внеску є отриманий дохід (прибуток) незалежно від його розміру).

Відповідно до пп.4 п.3 Розділу IV вказаної вище Інструкції №449, обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у пп.1,2 (крім тих, які є страхувальниками для осіб, зазначених у абз.3,5-7 пп.2 п.1 розділу II цієї Інструкції) пункту 1 розділу II цієї Інструкції для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітектори, художники, артисти, музиканти, композитори, критики, мистецтвознавці, письменники, кінематографісти) та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання якої (яких) перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована.

У відповідності до приписів ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), само-зайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом ІV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом ІV цього Кодексу.

Крім того, як передбачено п.51.1 ст.51 ПК України, податковий агент зобов'язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.

Приписами пп.«б» п.176.2 ст.176 ПК України також визначено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

До того ж, наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4 затверджено форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Згідно п.2.1 вказаного Порядку, податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

Відповідно до положень п.119.2 ст.119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Водночас, Законом України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015р., оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України (п.161 підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ).

Платниками збору є особи, визначені приписами п.162.1 ст.162 ПКУ, а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Положеннями пп.168.1.1, пп.168.1.2, п..168.1.3 п.168.1 ст.168 ПК України також визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у не грошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом 3-х банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, при проведені фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, перевіряючими було встановлено порушення підприємцем вимог пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.4 п.168.1 ст.168ё п.176.2 «б» ст.176 ПКУ, п.3.3. Наказу ДПА України від 24.12.2010р. №1020 та «Порядку заповнення податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу», на підставі чого були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Також, цією перевіркою було встановлено, що ФОП ОСОБА_4 нібито не було укладено трудові договори з працівниками: ОСОБА_5, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_1; ОСОБА_6, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_10; ОСОБА_7. який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_9; ОСОБА_8, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_8; ОСОБА_9, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_6» та іншими невстановленими особами, які працювали паркувальниками за адресами: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5.

Разом з тим, як вбачається з постанови Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2017р. у справі №815/3883/16 про оскарження податкової вимоги від 25.07.2016р. №Ф-, яка прийнята на підставі акту перевірки від 25.07.2016р. № 2254/15-54-13-04/НОМЕР_1 (яка на момент розгляду даної справи судом 1-ї інстанції набрала законної сили, але в подальшому була оскаржена і з 19.06.2017р. відкрито апеляційне провадження), в межах здійснення своєї господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 провадить діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування на підставі договорів балансоутримання місць для паркування, укладених з Комунальним підприємством «Одестранспарксервіс» в м.Одесі за адресою: АДРЕСА_1; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7; АДРЕСА_8; АДРЕСА_9; АДРЕСА_10.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ж ч.4 ст.72 КАС України, визначено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Також, вищезазначена обставина зазначалась позивачем в адміністративному позові та не заперечувалась відповідачем.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, судами обох інстанцій встановлено, що ФОП ОСОБА_3 06.01.2016 року укладено договори про надання послуг з громадянами ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та 01.05.2016 року,- з ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (виконавці).

Так, зазначеними договорами передбачено, що «замовник» в порядку і на умовах, визначених у вказаних договорах, доручає «виконавцям», а виконавці беруть на себе зобов'язання виконати наступні послуги: організація доступу та розміщення транспортних засобів на території автостоянки за наступними адресами в АДРЕСА_1, АДРЕСА_5, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_6, АДРЕСА_8, АДРЕСА_11.

Крім того, згідно з п.2.1 вказаних договорів, у межах строку їх дії, «виконавець» зобов'язується завершити виконання роботи і подати замовникові для підписання акт здачі-приймання виконаної роботи, а «замовник» зобов'язується прийняти належним чином виконану роботу і підписати акт здачі-приймання виконаної роботи в 10-ти денний термін з дня подання йому виконавцем названого документа.

Як вбачається з п.3.1 зазначених договорів, за виконану роботу «замовник» сплачує виконавцеві 2000 грн. (згідно умов договорів від 06.01.2016р.) та 1000 грн. (згідно умов договорів від 01.05.2016р.).

Пунктом 3.2 зазначених договорів також визначено, що оплата виконується не пізніше 10 календарних днів з дня підписання акта здачі-приймання виконаної роботи.

Отже, оплата винагороди, як це передбачено умовами зазначених договорів, виконавцю за надані послуги здійснюється лише тільки після надання таких послуг та підписання акту здачі-приймання виконаної роботи.

Окрім того, як встановлено судами обох інстанцій, станом 25.07.2016р., тобто на момент проведення фактичної перевірки та складання акту перевірки від 25.07.2016р. №2254/15-54-13-04/НОМЕР_1, послуги за вказаними договорами не було надано у повному обсязі, акти здачі-приймання виконаних робіт не надано замовникові та не підписано сторонами, відповідно і винагорода фактично не нараховувалась.

В свою чергу, у відповідності до п.2.1 та п.3.2 цих договорів, умови, факт надання послуг на виконання договорів від 01.05.2016р. та від 06.01.2016р. було засвідчено сторонами шляхом підписання актів здачі-приймання наданих послуг від 10.10.2016р. та від 23.12.2016р., відповідно.

Також, на підтвердження нарахування працівникам винагороди за договорами про надання послуг, позивачем було надано до суду 1-ї інстанції розрахунково-платіжну відомість та звіт про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого єдиного внеску форми Д4; на підтвердження сплати військового збору - квитанцію №4382898 від 20.10.2016р., квитанцію №4570775 від 16.01.2017р.; на підтвердження сплати єдиного соціального внеску з боку позивача - квитанцію №4382929 від 20.10.2016р., квитанцію №4570783 від 16.01.2017р.; на підтвердження сплати податку на доходи фізичних осіб - квитанцію №4382903 від 20.10.2016р., квитанцію №4570760 від 16.01.2017р.

Отже, з вказаного вище вбачається, що посилання відповідача про відсутність договорів між працівниками: ОСОБА_5, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_1; ОСОБА_6, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_10; ОСОБА_7. який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_9; ОСОБА_8, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_8; ОСОБА_9, який працює паркувальником за адресою: АДРЕСА_6 та іншими невстановленими особами, які працювали паркувальниками за адресами: АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5 - та ФОП ОСОБА_3 - є безпідставними та помилковими.

Що ж стосується вимог позивача про скасування податкових повідомлень-рішень, які були винесені на адресу позивача на підставі встановлених відповідачем у висновків фактичної перевірки, т.б. щодо відсутності сплати військового збору, єдиного соціального внеску та податку на доходи фізичних осіб на підставі договорів про надання послуг, то судова колегія з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до приписів п.3 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами» (затв. наказом Мінфіну України від 20.08.2015р. №727), акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

А у відповідності до п.5 цього ж Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно пп.2 п.4 Порядку №727, описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

- у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії (його законного представника), та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки, а факт відсутності або порушення правильності ведення податкового та/або бухгалтерського обліку фіксується в описовій частині акта документальної перевірки.

Однак, як встановлено по справі, жодна з вказаних вимог Порядку №727 щодо оформлення виявлених під час перевірки порушень відповідачем фактично не виконана.

Згідно з ст.83 ПК України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Так, як встановлено судами обох інстанцій та вже зазначалося вище, між позивачем (як замовником) та громадянами - ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15 (виконавці) дійсно були укладені договори про надання відповідних послуг (робіт).

Однак, станом на 25.07.2016р., т.б. на момент проведення фактичної перевірки та складання акту фактичної перевірки від 25.07.2016р. №2254/15-54-13-04/НОМЕР_1, послуги за вказаними договорами фактично ще не було надано у повному обсязі, не складено актів здачі-приймання виконаних робіт, не надано їх замовникові та не підписано обома сторонами, винагорода не нараховувалась та не виплачувалася.

Отже, оскільки оплата винагороди, як це передбачено зазначеними договорами, виконавцю за надані послуги здійснюється після надання таких послуг та підписання акту здачі-приймання виконаної роботи, а тому відповідно, у позивача на момент перевірки були відсутні і належні підстави для сплати військового збору, єдиного соціального внеску та податку на доходи фізичних осіб на підставі договорів про надання послуг, так як підстава для їх сплати, т.б. акти здачі-приймання наданих послуг, виникли вже після проведення перевірки.

Проте, посадовими особами контролюючого органу не було взято до уваги зазначені вище обставини та зроблено помилкові висновки про наявність з боку позивача порушень податкового законодавства лише на підставі усних пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і інших невстановлених осіб та без будь-яких підстав обчислено суму єдиного внеску за відсутності документації про нарахування (обчислення) виплат (доходу) працівникам.

Крім того, перевіряючими особами, в даному випадку, також не було належним чином встановлено та перевірено жодної особи, які на момент проведення перевірки здійснювали діяльність із забезпечення паркування транспортних засобі на автостоянках, період їх роботи, а також суму винагороди, яку вони отримують, та навіть не викликано на перевірку позивача та не запитано у нього жодних первинних документів.

Таким чином, за вказаних обставин, колегія суддів, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень від 16.08.2016р. №, №001053/1/1304, № та рішення № від 16.08.2016р. та, відповідно про необхідність їх скасування.

У відповідності до положень п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Отже, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення від 16.08.2016 року № та №001053/1/1304 та № є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, то відповідно, і податкове зобов'язання, за яким відповідач - ДПІ у Суворовському районі ГУ ДФС в Одеській області надіслав податкову вимогу від 06.10.2016р. №2343-17 не є узгодженим, а тому також підлягає скасуванню.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко