Справа № 711/4707/17
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2017-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/4707/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарях Бузун Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Управління патрульної поліції м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про скасування рішення субєкта владних повноважень,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа Управління патрульної поліції м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про скасування рішення субєкта владних повноважень.

Свій позов обґрунтовує тим, що 8 березня 2017 року інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Черкаси лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладання адміністративного стягнення на нього по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови він, 8 березня 2017 року близько 16 год. 05 хв. в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 135 керував транспортним засобом ВАЗ 2115 державний номер НОМЕР_1 з непрацюючим правим ліхтарем стоп-сигналу та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 Г Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 126 КУпАП. На нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач не заперечує факт відсутності на момент зупинки страхового полісу, разом з тим він вважає, що під час прийняття рішення про застосування адміністративного стягнення відповідач не зясував усіх обставин скоєного адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Постанова про накладення адміністративного стягнення вмотивована тим, що він керував автомобілем НОМЕР_2 з непрацюючим правим ліхтарем стоп-сигналу та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 Г Правил дорожнього руху України. Разом з тим, причина зупинки його автомобіля є безпідставною, оскільки вчинення правопорушення не підтверджується доказами.

Також у вказаній постанові зазначено, що він порушив п. 2.1 Г Правил дорожнього руху України, згідно якого, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових та великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію

Тобто у даному пункті ПДР відсутні дані щодо полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто його фактично притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.

Вважає, що розгляд адміністративної справи повинен був здійснений за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати такого роду справи, а не на місці зупинки транспортного засобу. Крім того відповідачем під час розгляду адміністративної справи не враховано його майновий стан, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Поліцейським не враховано, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, у вчиненні правопорушення щиро розкаявся, правопорушенням не було завдано ніякої шкоди державним чи суспільним інтересам, фізичним чи юридичним особам, на його утриманні перебуває матір інвалід І групи, а він на даний час перебуває на лікуванні.

Вимога відповідача щодо предявлення для перевірки полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності не була повязана із складанням протоколу щодо порушення ним правил дорожнього руху чи оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, тому остання не відповідає вимогам закону.

Просив суд визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону УПП м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 8 березня 2017 року серії АР №752543, якою на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та зазначив, що вважає дії щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами, обґрунтовано, добросовісно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення, своєчасно. А тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином..

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши відеозапис з реєстратора патрульного поліцейського, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови інспектора роти №2 батальйону УПП м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 8 березня 2017 року серії АР №752543 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1 8 березня 2017 року близько 16 год. 05 хв. в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 135 керував транспортним засобом ВАЗ 2115 державний номер НОМЕР_1 з непрацюючим правим ліхтарем стоп-сигналу та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 Г Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 126 КУпАП..

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

У відповідності до п. п. ґ п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В позові позивач звертає увагу суду на ту обставину, що у самій оскаржуваній постанові відповідачем невірно зазначено норму, за порушення якої позивача притягнуто до відповідальності.

З даного приводу суд зазначає, що відповідачем зазначено п. п. г п. 2.1 ПДР замість п. п. ґ п. 2.1 ПДР, за порушення якого позивача притягнуто до відповідальності.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Відтак, фактично, позивача притягнуто до відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв.

За цих обставин суд вважає, що постанова є протиправною.

Також в позові позивач вказує на те, що відповідач перевищив повноваження, склавши постанову одразу при зупинці транспортного засобу, оскільки повинен був скласти її за місцезнаходженням управління патрульної поліції в м. Черкаси.

Суд вважає за необхідне, вказати на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_4 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 Р.І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 р. № 1395 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 2 Р ІІІ постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що у даній справі відповідач діяв в межах компетенції, склавши оскаржувану постанову «на місці» вчинення порушення, а не «за місцем» його вчинення.

В позові позивач вказує на те, що порушення, допущене ним, є малозначним, позивач хворіє, здійснює догляд за непрацездатною матір'ю, що є підставою для обґрунтованого звільнення від відповідальності у вигляді штрафу та обмеженні усним зауваженням.

З даного приводу суд зазначає, що у відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відтак, вирішення питання про малозначності вчиненого порушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що у даній справі є відмінним від суду.

З огляду на викладене, визначення критерію малозначності у даній справі належить до компетенції посадової особи органу НП України та є її дискреційними повноваженнями.

Крім позивач зазначає, що відповідачем здійснено вимогу про пред'явлення полісу з перевищенням повноважень, позаяк, правий ліхтар стоп-сигналу на автомобілі позивача був працюючим.

Так, з відеозапису DSJX300087_СА0087 від 8 березня 2017 року безумовна та очевидна технічна несправність стоп-сигналу не вбачається.

У відповідності до ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд тлумачить відсутність належних та допустимих доказів з боку відповідача в цій частині на користь позивача.

Відповідно до абз. 2 п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Зважаючи на те, що при зупинці автомобіля позивача останній не був учасником ДТП та щодо нього протокол щодо порушень ПДР не складався, а також у зв'язку з відсутністю доказів про технічну несправність автомобіля, суд приходить до висновку, що відповідач не мав повноважень здійснювати контроль за наявністю договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580) поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Права водія передбачені п. 2.14 ПДР, згідно яких водій має право: а) керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі дорогами, вулицями чи іншими місцями, де їх рух не заборонено, в установленому порядку відповідно до вимог цих Правил; в) знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду; г) вимагати від особи, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та зупинила транспортний засіб, пред'явлення посвідчення її особи; ґ) отримувати необхідну допомогу від посадових осіб та організацій, що беруть участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху; д) оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства; е) відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

З огляду на вказану норму в поєднанні з п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону № 580 у вказаній ситуації поліцейський мав право витребувати у позивача посвідчення водія, оскільки «відповідним правом» є право позивача на керування транспортним засобом.

Дана позиція узгоджується з п. 2.9 ПДР, що містить імперативні заборони для водія, наявність яких засвідчує відсутність у особи відповідного права:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

- не відповідає вимогам стандартів;

- закріплений не в установленому для цього місці;

- закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

- неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані;

ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

З огляду на дану норму, суд приходить до висновку, що відсутність полісу у водія не виключає його права на керування транспортним засобом, а отже, не може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керуванням транспортним засобом.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана позивачем постанова прийнята без дотримання норм матеріального права і тому підлягає скасуванню як протиправна.

Суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду, а тому й відсутні підстави для задоволення клопотання про його поновлення.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 86, 160, 161, 162 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Управління патрульної поліції м. Черкаси Департаменту патрульної поліції про скасування рішення субєкта владних повноважень задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону УПП м. Черкаси лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 8 березня 2017 року серії АР №752543, якою на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанову може бути оскаржено до Київського адміністративного апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

Повний текст постанови суду виготовлено 10 жовтня 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_4