Справа № 815/3483/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3483/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретаря судового засідання Соколова М.С.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю)

представника позивача - ОСОБА_2 (згідно наказу),

представника відповідача ОСОБА_3 (за довіреністю),-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом приватного підприємства Південна універсальна компанія до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.04.2017 року, суд,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 03.07.2017 року надійшов адміністративний позов приватного підприємства Південна універсальна компанія до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати дії ГУ ДФС України в Одеській області щодо проведення планової документальної перевірки приватного підприємства Південна універсальна компанія (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року та встановлені результати, викладені у Акті перевірки від 24 лютого 2017 року № 92/15-32-14-01/36881326; незаконними.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС України в Одеській області № від 10.04.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в розділі 1 «Вступна частина» Акту вказано, недостовірну інформацію стосовно вчинення представниками контролюючого органу запису в журналі перевірок підприємства із обов'язковим зазначення строків та мети відвідання, посади і прізвища представника, підпису, що порушує вимоги Указу Президента України № 817/98 від 23.07.1998 року «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності». В розділі 1 «Вступна частина» Акту вказані особи, які не приймали участі у проведенні документальної планової виїзної перевірки, а саме: ОСОБА_4 головний державний ревізор-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області та ОСОБА_5 - головний державний ревізор-інспектором відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області. При цьому акт засвідчено підписами вказаних осіб за відсутності в акті інформації про проведення перевірки в частині контролю за готівковими операціями Підприємства. В Акті зазначено, що «проведена перевірка відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку 1 до акту». Слід визначити, що жодного з додатків до Акту (додаток 1, 2, 4, А і В) в порушення Порядку 727 не було надано позивачу. В п. 3.1.1 «Дохід, що враховується при визначенні обєкту оподаткування» п. 2 (стор. 4 Акту) вказано, що «на Формування ... показників мало вплив отримання безповоротної фінансової допомоги» у 2014 році. Позивач зазначає, що у 2014 році ТОВ «Південна універсальна компанія» безповоротної фінансової допомоги не отримувало, документальні докази з посиланням на первинні документи в Акті не вказані, що свідчить про порушення Порядку 727. Перекручення та невідповідності в п. 3.1.5, .3.1.6, 3.1.7 Акту були виправлені ГУ ДФС України в Одеській області у листі від 05.04.2017 року №2949/10/15-14-01-10 із зазначення під № 1, як «Технічні помилки при заповнені даних перевірки». В р. 3.2 «Податок на додану вартість» вказано, що «Перевіркою повноти визначення податкових зобовязань за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 року встановлено їх заниження на загальну суму 658817 грн., у тому числі по періодам звітності: січень 2016 року - 15000 грн.; березень 2016 року - 46667 грн.; квітень 2016 року - 98333 грн.; травень 2016 року - 166250 грн.; червень 2016 року - 62567 грн.; серпень 2016 року - 50000 грн.; вересень 2016 року - 85000 грн.». Цей висновок, стверджує позивач у своєму адміністративному позові не відповідає фактичним господарським операціям, які були здійснені ТОВ «Південна універсальна компанія» за їх суттю. Порушень пп. а) п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України з боку ТОВ «Південна універсальна компанія» не було, оскільки, як вказано в на стор.11 Акту, «кошти які були отримані від даних підприємств були їм поверненні на наступний день після їх отримання» . Договірні відносини між Підприємством та ТОВ «ПАУЕР БУД», ТОВ «ЗЛАГОДА», ТОВ «Кінг Груп», ТОВ «АЛЬПІНКА», ТОВ «ОСТ ПЛЮС» відсутні.

Грошові кошти, які надійшли на поточний рахунок ТОВ «Південна універсальна компанія», повернуті власникам цих грошових коштів на підставі листів про повернення помилкових перерахувань у тих самих звітних періодах, що і були отримані. У виконання договору позики (поворотної фінансової допомоги) № 15-1 від 29.06.2016 року, власнику грошових коштів - ТОВ «ОНК-ГРУП» позивачем повернені грошові кошти, які перебували у його короткостроковому безвідсотковому користуванні у тому ж звітному періоді. Постачання товарів, послуг, у розумінні ст.185 ПК України, не відбувалось та не планувалось. Переходу права власності на грошові кошти не відбулось.

Будь-які фінансові операції із помилково отриманими коштами ТОВ «Південна універсальна компанія» не вчиняло.

В акт перевірки ТОВ «Південна універсальна компанія» внесена інформації із кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.09.2014 року за № 0000162, яке перебуває на стадії досудового розслідування і жодним чином не має відношення до позивача. У кримінальному провадженні № 0000162 не ухвалено судове рішення по суті. У якості фактичних даних у акті вказані «матеріали судової справи № 522/24410/16-к», «думка слідчого», податкова інформація стосовно відсутності первинних документів ТОВ «ОСТ ПЛЮС». У акті не вказано, яке відношення ця інформація має до ТОВ «Південна універсальна компанія».

У своєму адміністративному позові позивач також стверджує, що не було порушень пп. а) п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України з боку ТОВ «Південна універсальна компанія» при повернені коштів від ТОВ «КОМПАНІЯ ВВК», на поточний рахунок позивача на підставі договору № 15/03 від 15.03.2013 року, який припинив свою дію 31.12.2015 року. Висновок податкового органу у цій частині також не відповідає фактичним господарським операціям, які були здійснені позивачем за їх суттю. Згідно листів ПП «Південна універсальна компанія» від 13.05.2016, 02.06.2016 08.06.2016, 12.08.2016, 01.09.2016, 02.09.2016, підприємство неодноразово (13.05.2016, 02.06.2016, 08.06.2016, 12.08.2016, 01.09.2016, 02.09.2016 надавало ТОВ «КОМПАНІЯ ВВК» короткострокову поворотну фінансову допомогу. Згідно листів ТОВ «Компанія ВВК» від 16.05.2016, 03.06.2016, 09.06.2016 15.08.2016, 02.09.2016, 05.09.2016, ТОВ «Компанія ВВК» повертало ПП «Південна універсальна компанія» короткострокову поворотну фінансову допомогу. Короткострокові поворотні фінансові допомоги, які надавались позивачем, були повернуті ТОВ «Компанія ВВК» у тих же податкових періодах. Постачання товарів, послуг, у розумінні ст.185 ПК України, не відбувалось та не планувалось. Переходу права власності на грошові кошти не відбулось. У ТОВ «Південна універсальна компанія» не існувало та не існує зараз зобовязань перед ТОВ «ПАУЕР БУД», ТОВ «ЗЛАГОДА», ТОВ «Кінг Груп», ТОВ «АЛЬПІНКА», ТОВ «ОСТ ПЛЮС», ТОВ «ОНКТРУП», ТОВ «Компанія ВВК», від цих підприємств не надходили кошти, як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню. Помилкове перерахування коштів та безоплатна короткострокова поворотна фінансова допомога не є обєктом оподаткування податком на додану вартість. Також позивач вважає, що Акт ні за формою, ні за змістом не відповідає вищевказаним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, приватне підприємство Південна універсальна компанія просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві та просили суд їх задовольнити.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.141-143) у яких з посиланням на обставини, встановлені атом перевірки від 24.02.2017 року №92/15-32-14-01/36881326 представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову з підстав зазначених в письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство «Південна універсальна компанія» (код за ЄДРПОУ .36881326) зареєстроване як юридична особа Ренійською районною державною адміністрацією Одеської області 17.02.2010 року та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.45 Оптова торгівля парфумними та косметичними товарами; 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (основний); 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Згідно п.2.4. Акту від 24.02.2017 року №92/15-32-14-01/36881326 приватне підприємство «Південна універсальна компанія» 18.02.2010 року взято на податковий облік в органах державної податкової служби за № 7265.

З інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач перебуває на обліку в Ізмаїльській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (Ренійське відділення).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 ПК України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 26.01.2017 року №97/14-01, №96/14-01, №95/14-01, №94/14-01, №93/1401, №92/14-01, №91/14-01, від 31.01.2017 року №129/14-01, виданих ГУ ДФС в Одеській області посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 с.177 Податкового кодексу України та згідно плану-графіку на ІІІ квартал 2016 року та наказу ГУ ДФС в Одеській області від 13.01.2017 року №25 з 31.10.2017 року по 17.02.2017 року проведено документальну планову виїзну перевірку приватного підприємства «Південна універсальна компанія», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатом вказаної перевірки ГУ ДФС в Одеській області складено Акт №92/15-32-14-01/36881326 від 24.02.2017 року, яким встановлено порушення ПП «Південна універсальна компанія»:

1) «а» п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 658817 грн., у тому числі по періодам звітності:

січень 2016 року - 150000 грн.;

березень 2016 року - 46667 грн.;

квітень 2016 року - 98333 грн.;

травень 2016 року 166250 грн.;

червень 2016 року - 62567 грн.;

серпень 2016 року - 50000 грн.;

вересень 2016 року - 85000 грн.»;

2) п.51.1 ст.51, пп. «б» 176.2 п. 176 ст.176 Податкового кодексу України податкова звітність про суми доходів, нарахованих на користь платників податку за перевіряє мий період надавалась до податкового органу з нестовірними даними облікової кортки платників податків.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки №92/15-32-14-01/36881326 від 24.02.2017 року позивач подав письмові заперечення від 27.03.2017 року №52 до ДФС України (а.с.191-200) разом із копіями: платіжних доручень, журналу реєстрації перевірок №1, фінансових звітів за 2015 рік та за 9 місяців 2016 року, додатками РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік та за 3 квартали 2016 року за результатами розгляду яких Головним управлінням ДФІС в Одеській області надано відповідь від 05.04.2017 року №2949/10/15-32-14-01-10 (а.с.50-56) про залишення без змін висновків акту перевірки. При цьому у вказані відповіді ГУ ДФС в Одеській області зазначено, що у розділі 3.1.5, 3.1.6,3.1.7, 4 акту перевірки №92/15-32-14-01/36881326 від 24.02.2017 року допущені технічні помилки та прийнято вказані пункти у новій редакції.

На підставі вказаного акту перевірки та висновку про результати розгляду заперечень відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.04.2017 року №, яким позивачу за порушення «а» п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальному розмірі 988226,00 грн., з яких за податковим зобовязанням 658817,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 329409,00 грн. (а.с.21). До вказаного податкового повідомлення-рішення відповідачем складено розрахунок (а.с.22).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 10.04.2017 року № ПП «Південна універсальна компанія» подала до ДФС України скаргу на вказане рішення (а.с.185-190) разом із доказами в обґрунтування доводів, що у ній викладені.

За результатами розгляду скарги ПП «Південна універсальна компанія» на податкове повідомлення-рішення від 10.04.2017 року № ДФС України прийнято рішення №12364/6/99-99-11-01-01-25 від 09.06.2016 року, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 10.04.2017 року №, а скаргу без задоволення (а.с.86-88).

Висновки акту перевірки №92/15-32-14-01/36881326 від 24.02.2017 року, з урахуванням змін, викладених у відповіді від 05.04.2017 року №2949/10/15-32-14-01-10 обґрунтовані наступним.

За період з 01.01.2014 по 30.09.2016ПП «ПІВДЕННА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» задекларовано податкових зобовязань по податку на додану вартість у сумі 22126098грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобовязань за період з 01.01.2014 по 30.09.2016 встановлено їх заниження на загальну суму 658817 грн., у тому числі по періодам звітності: січень 2016 року 150000 грн.; березень 2016 року 46667 грн.; квітень 2016 року 98333 грн.; травень 2016 року 166250 грн.; червень 2016 року 62567 грн.; серпень 2016 року 50000 грн.; вересень 2016 року 85000 грн.

В період проведення перевірки ПП «Південна Універсальна компанія» встановлено, що на його розрахункові рахунки надходили кошти від наступних субєктів господарювання: 14.01.2016 року від ТОВ «Пауер Буд» у розмірі 600000,00 грн. згідно платіжного документу №94 із зазначенням призначення платежу: «Оплата згідно договору б/н у сумі 5000000,00 грн., ПДВ 20% 100000,00 грн.»; 28.03.2016 року від ТОВ «Злагода» у розмірі 300000,00 грн. згідно платіжного документу №342 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди у сумі 250000,00 грн., ПДВ 20% 50000,00 грн.»; 11.03.2016 року від ТОВ «Злагода» у розмірі 2800000,00 грн. згідно платіжного документу №407 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди без ПДВ»;11.04.2016 року від ТОВ «Кінг Груп» у розмірі 590000,00 грн. згідно платіжного документу №179 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди без ПДВ»; 31.05.2016 року від ТОВ «Ост Плюс» у розмірі 300000,00 грн. згідно платіжного документу №372 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди у сумі 250000,00 грн., ПДВ 20% 50000,00 грн.»; 11.05.2016 року від ТОВ «Альпінка» у розмірі 500000,00 грн. згідно платіжного документу №262 із зазначенням призначення платежу: «За ТМЦ зг угоди №3 від 11.05.2016 у сумі 416666,67 грн., ПДВ 20% 83333,33 грн.»; 29.06.2016 року від ТОВ «ОНК Груп» у розмірі 260000,00 грн. згідно платіжного документу №538 із зазначенням призначення платежу: «Оплата згідно договору №15 від 29.06.2016 без ПДВ»;

Кошти які були отримані від даних підприємств були їм поверненні на наступний день після їх отримання. Однак жодного договору з даними контрагентами до перевірки посадовими особами ПП «Південна Універсальна компанія» не надано.

Окрім того, у акті зазначеною, що із матеріалів судової справи 522/24410/16-к встановлено: «слідством встановлені підприємства, діяльність яких містить ознаки фіктивності, а саме: ТОВ "Альпінка" (), ТОВ "Базіс Торг" (), ТОВ "Кінг Груп" (), ТОВ "Ост Плюс" (), ТОВ "Юртан" (), ТОВ "Легітайм-Грін" (), ТОВ "Легобуд" (). При цьому, вищевказані підприємства, шляхом укладання фіктивних угод із підприємствами реального сектору економіки, накопичують на своїх розрахункових рахунках грошові кошти, які в подальшому переводяться у готівку в різноманітних банківських установах на території м. Одеси та повертаються "замовникам" за вирахуванням раніше обумовленого відсотка.». «На думку слідчого у протиправній схемі використовуються ТОВ «Альпінка», ТОВ ОСОБА_5», ТОВ «Кінг Груп», ТОВ «Ост Плюс», ТОВ «Юртан», ТОВ «Легітайм-Грін», ТОВ «Легобуд» оскільки на розрахункові рахунки вказаних субєктів господарювання надходять кошти від підприємств різноманітних форм власності, які в подальшому переводяться в готівку. Вказані грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження та є обєктом кримінально-протиправних дій, оскільки безпосередньо вказують на проведення безтоварних операцій. Разом з тим, на підтвердження вказаних доводів до свого клопотання слідчий долучив наступні документи, які були досліджені в суді апеляційної інстанції: - витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000162 епізод № 1 від 02.09.2014 р. по ч. 2 ст. 205 КК України щодо отримання інформації про протиправну діяльність з переведення коштів у готівку підприємствами з ознаками фіктивності, а саме ТОВ «Альпінка», ТОВ ОСОБА_5», ТОВ «Кінг Груп», ТОВ «Ост Плюс», ТОВ «Юртан», ТОВ «Легітайм-Грін», ТОВ «Легобуд»; по епізоду № 2 від 02.09.2014 р. по ч. 3 ст. 209 КК України щодо отримання інформації про факти створення та придбання невстановленними особами низки підприємств, діяльність яких має ознаки фіктивності, які використовуються для вчинення фіктивних правочинів, чим здійснюють легалізацію грошових коштів отриманих злочинним шляхом. Загальний розмір грошових коштів, які були отримані в результаті діяльності фіктивних підприємств протягом 2014 року та в подальшому легалізовані складає більше 50 млн. грн.; по епізоду № 3 від 04.11.2014 р. по ч. 4 ст. 190 КК України».

Також в акті зазначено, що від ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській Області отримано податкові інформації по ТОВ «ОСТ ПЛЮС», код за відповідно до якої не підтверджується можливість поставки товару, виконання робіт та постуг у звязку: «…Під час аналізу наявної інформації в базі даних ІС «Податковий блок»; Архів електронної звітності «Єдиний реєстр податкових накладних» (ЄРПН) встановлено, що ТОВ «ОСТ ПЛЮС» здійснювало придбання товарно-матеріальних цінностей широкого вжитку різноманітної групи, а саме: продовольчої; непродовольчої; промислової та інші товари господарського призначення (с/м рибна продукція, м'ясна продукція, полуфабрикати, цитрусові фрукти, овочі, молочні продукти, побутова техніка, миючі засоби, електро-технічні комплектуючі, будівельні матеріали та інше) та реалізація товару (буріння свердловин, електромонтажні роботи, телекомунікаційні послуги, послуги з підготовки залізничних вагонів, послуги з прибирання приміщення, послуги інформатизації, ремонт покрівля, Роботи з підключення абонентів POPKHE02000042,POPNIK0914, РОР KHE000970, MDU_KHE00003_5038, MDU_TSR00001_1041, роботи по влаштуванню декоративних фасадних елементів та інше) простежується заміна номенклатури товару з метою надання податкової вигоди третім особам, з метою ухилення від декларування ПДВ, а також свідчить про нереальність здійснення господарських операцій з придбання та реалізації товарів. Для здійснення вищезазначених будівельних робіт та наданих послуг при наявності 1 особи у січні - березні 2015 року та 8 осіб у квітні - червні 2015 року працюючих не могло виконати вказаний обсяг робіт, послуг, які потребують значного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу, необхідністю наявності спеціальних знань (фаху) працівників. Відсутня інформація щодо технічного персоналу та відповідно виправданих трудових ресурсів, виробничих потужностей, виробничого обладнання, транспорту, зокрема, вантажного та іншого спеціального призначення, наявність можливості зберігання таких обсягів ТМЦ інших обєктів оподаткування, які економічно необхідні для здійснення/виконання фінансово-господарської діяльності. У звязку з відсутністю первинних документів, неможливо встановити умови договорів в рамках яких повинні були відбуватися поставки ТМЦ, надання послуг, виконання робіт, неможливо встановити рух коштів за придбані та реалізовані товари (послуги, роботи) та взагалі факт здійснення розрахунків між підприємством та контрагентами… Враховуючи інформацію про те, що у ТОВ «ОСТ ПЛЮС», відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби то операції ТОВ «ОСТ ПЛЮС» не є господарською діяльністю підприємства, в розумінні п. п. 14.1.36 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, із змінами та доповненнями, господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами...».

В акті також зазначено, що на розрахункові рахунки ПП «Південна універсальна компанія» надійшли кошти від ТОВ «Компанія ВВК», а саме: згідно платіжного документу №641 від 09.06.2016 року у розмірі 50000,00 грн., №639 від 03.06.2016 року у розмірі 65000,00 грн., №640 від 03.06.2016 року у розмірі 400,00 грн., №637 від 13.05.2016 року у розмірі 500,00 грн., №638 від 16.05.2016 року у розмірі197000,00 грн., №643 від 02.09.2016 року у розмірі 270000,00 грн., №642 від 15.08.2016 року у розмірі 300000,00 грн., №644 від 05.09.2016 року у розмірі 240000,00 грн.

Таким чином ПП «Південна Універсальна компанія» отримала від ТОВ «ВВК» за товари грошові кошти в розмірі 1122900 грн. в тому числі ПДВ 187150 грн., однак жодної податкової накладної ПП «Південна універсальна компанія» на адресу ТОВ «ВВК» не виписано.

Відповідно до умов договору №04/02 від 04.02.2013 року укладеного між ПП «Південна універсальна компанія» (Постачальник) та ТОВ «ВВК» (Покупець). «Постачальник зобовязується поставити, а Покупець прийняти та оплатити, на умовах даного договору, товар за найменуванням кількістю та по ціні зазначених в накладних. Розрахунок за поставлений товар проходить на умовах передплати шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.»

Таким чином ПП «Південна універсальна компанія» в порушення «а» п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2756-VI (зі змінами та доповненнями), не включено до складу податкових зобовязань суми ПДВ від отриманих грошових коштів за товар, що призвело до заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість на загальну суму 658817 грн., у тому числі по періодам звітності: січень 2016 ркоу 150000 грн.; березень 2016 року 46667 грн.; квітень 2016 року 98333 грн.; травень 2016 року 166250 грн.; червень 2016 року 62567 грн.; серпень 2016 року 50000 грн.; вересень 2016 року 85000 грн.

У розділі 3.2.3. «Висновок щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість, правомірності декларування сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню» Акту перевірки зазначено, що за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 ПП «ПІВДЕННА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 983078 грн. Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 встановлено заниженняна загальну суму 658817 грн., у тому числі по періодам звітності: січень 2016 року 150000 грн.; березень 2016 року 46667 грн.; квітень 2016 року 98333 грн.; травень 2016 року 166250 грн.; червень 2016 року 62567 грн.; серпень 2016 року 50000 грн.; вересень 2016 року 85000 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на розрахункові рахунки ПП «Південна універсальна компанія» надійшли кошти від наступних субєктів господарювання:

1) 14.01.2016 року від ТОВ «Пауер Буд» у розмірі 600000,00 грн. згідно платіжного документу №94 із зазначенням призначення платежу: «Оплата згідно договору б/н у сумі 5000000,00 грн., ПДВ 20% 100000,00 грн.»;

2) 28.03.2016 року від ТОВ «Злагода» у розмірі 300000,00 грн. згідно платіжного документу №342 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди у сумі 250000,00 грн., ПДВ 20% 50000,00 грн.»;

3) 11.03.2016 року від ТОВ «Злагода» у розмірі 2800000,00 грн. згідно платіжного документу №407 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди без ПДВ»;

4) 11.04.2016 року від ТОВ «Кінг Груп» у розмірі 590000,00 грн. згідно платіжного документу №179 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди без ПДВ»;

5) 31.05.2016 року від ТОВ «Ост Плюс» у розмірі 300000,00 грн. згідно платіжного документу №372 із зазначенням призначення платежу: «ЗА ТМЦ зг угоди у сумі 250000,00 грн., ПДВ 20% 50000,00 грн.»;

6) 11.05.2016 року від ТОВ «Альпінка» у розмірі 500000,00 грн. згідно платіжного документу №262 із зазначенням призначення платежу: «За ТМЦ зг угоди №3 від 11.05.2016 у сумі 416666,67 грн., ПДВ 20% 83333,33 грн.».

Вказана обставина не заперечувалася сторонами.

15 січня 2016 року за №15/1 ТОВ «Пауер Буд» на адресу ПП «Південна універсальна компанія» направило лист у якому зазначено, що грошові кошти у розмірі 600000,00 грн. згідно платіжного документу №94 помилково переведені на рахунок позивача, а також міститься прохання повернути вказану суму на розрахунковий рахунок ТОВ «Пауер Буд» (а.с.64).

Листи з проханням повернути помилково перераховані суми грошових коштів направлялися на адресу позивача і ТОВ «Злагода» (згідно платіжних доручень№342 та № 407)(а.с.65-66),ТОВ «Кінг Груп» (згідно платіжного доручення №179) (а.с.67), ТОВ «Ост Плюс» (згідно платіжного доручення №372) (а.с.68), ТОВ «Альпінка» (згідно платіжного доручення №262) (а.с.69).

З виписок по рахунках ПП «Південна універсальна компанія» та платіжних доручень (а.с.107-112, 201-220), судом встановлено, що кошти, які отримані позивачем:

- згідно платіжного документу №94 від 14.01.2017 року повернуті на рахунок з якого вони надійшли 15.01.2017 року;

- згідно платіжного документу №342 від 28.01.2017 року повернуті на рахунок з якого вони надійшли 29.01.2017 року;

- згідно платіжного документу №407 від 11.03.2017 року повернуті на рахунок з якого вони надійшли 12.03.2017 року;

- згідно платіжного документу №179 від 11.04.2017 року повернуті на рахунок з якого вони надійшли 12.04.2017 року;

- згідно платіжного документу №262 від 11.05.2017 року повернуті на рахунок з якого вони надійшли 12.05.2017 року;

- згідно платіжного документу №372 від 31.05.2017 року повернуті на рахунок з якого вони надійшли 01.06.2017 року;

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, жодного договору між позивачем та вищевказаними юридичними особами не укладалось.

Судом встановлено, що на розрахункові рахунки ПП «Південна універсальна компанія» 29.06.2016 року надійшли кошти від ТОВ «ОНК Груп» у розмірі 260000,00 грн. згідно платіжного документу №538 із зазначенням призначення платежу: «Оплата згідно договору №15 від 29.06.2016 без ПДВ»;

Так, з наданих до суду доказів, судом встановлено, що 29.06.2016 року між ПП «Південна універсальна компанія» (позичальник) та ТОВ «Онк-Груп» (позикодавець) укладено договір позики №15-1 за яким позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобовязується повернути їх позикодавцю у встановлений договором термін (а.с.120-121). При цьому проценти згідно п.2.2. цього договору не сплачуються.

Пунктами 3.1 та 3.3 договору позики №15-1 визначено, що позикодавець надає суму позики шляхом внесення коштів на поточний рахунок з моменту підписання цього договору; позикодавець протягом двадцяти чотирьох годин після переказу суми позики позичальнику зобовязаний повідомити останнього про переказ коштів. П. 4.1 вказаного договору визначено, що строком повернення позики 260000,00 грн. є 30.06.2016 року.

З виписок по рахунках ПП «Південна універсальна компанія» та платіжних доручень (а.с.113, 214-215), судом встановлено, що кошти, які отримані позивачем від ТОВ «Онк-Груп» згідно платіжного документу №538 від 29.06.2017 року повернуті на рахунок з якого вони надійшли 30.06.2017 року, тобто у визначений договором строк.

01 липня 2017 року між ПП «Південна універсальна компанія» та ТОВ «Онк-Груп» складено акт звірення взаємних розрахунків станом на 01.07.2016 року (а.с.162) згідно якого за позивачем відсутня заборгованість перед ТОВ «Онк-Груп».

04 лютого 2013 року між ТОВ «Південна універсальна компанія» та ТОВ «Компанія ВВК» укладено договір №04/02 (а.с.70-71) про постачання товару строком до 31.12.2014 року.

15 березня 2013 року між ТОВ «Південна універсальна компанія» та ТОВ «Компанія ВВК» укладено договір №15/03 (а.с.72-) про постачання товару строком до 31.12.2015 року.

Судом встановлено, що на розрахункові рахунки ПП «Південна універсальна компанія» надійшли кошти від ТОВ «Компанія ВВК», а саме: згідно платіжного документу №641 від 09.06.2016 року у розмірі 50000,00 грн., №639 від 03.06.2016 року у розмірі 65000,00 грн., №640 від 03.06.2016 року у розмірі 400,00 грн., №637 від 13.05.2016 року у розмірі 500,00 грн., №638 від 16.05.2016 року у розмірі 197000,00 грн., №643 від 02.09.2016 року у розмірі 270000,00 грн., №642 від 15.08.2016 року у розмірі 300000,00 грн., №644 від 05.09.2016 року у розмірі 240000,00 грн.

У всіх вищевказаних операціях призначення платежу визначено як: «За тов. нар.потр.со гл. Дог №04/02 от 04.02.2013 р. в т.ч. ПДВ….».

ТОВ «Компанія ВКК» на адресу ПП «Південна універсальна компанія» 16.05.2016 року, 03.06.2016 року, 09.06.2016 року, 15.08.2016 року, 02.09.2016 року, 05.09.2016 року, 13.05.2016 року, 02.06.2016 року, 08.06.2016 року, 12.08.2016 року, 01.09.2016 року, 02.09.2016 року направляло листи з проханням повернути на поточний рахунок перераховані кошти за вищевказаними платіжними дорученнями та вважати їх короткостроковою поворотною безвідсотковою фінансовою допомогою (а.с.74-85).

З виписок по рахунках ПП «Південна універсальна компанія» та платіжних доручень (а.с.114-119, 163-170 201-222), судом встановлено, що кошти, які отримані позивачем згідно вищевказаних платіжних документів повернуті на рахунок ТОВ «Компанія ВКК».

Зважаючи на вищевикладене, оскільки договір №04/02 від 04.02.2013 року, був укладений на строк до 31.12.2014 року, а операції по перерахунку готівки були здійснені у 2016 році, беручи до уваги листи, які ТОВ «Компанія ВКК» направляло на адресу ПП «Південна універсальна компанія» (з проханням повернути на поточний рахунок перераховані кошти за вищевказаними платіжними дорученнями та вважати їх короткостроковою поворотною безвідсотковою фінансовою допомогою), суд дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про отримання позивачем за товари грошових кошти в розмірі 1122900 грн. в тому числі ПДВ 187150 грн.,без надання податкової накладної ПП «Південна універсальна компанія» на адресу ТОВ «ВВК» не відповідають дійсності.

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства з 01.01.2011 року регулюються Податковим кодексом України, веденням бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.п. 14.1.179. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді;

Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Судом встановлено, що операції по перерахунку коштів на розрахункові рахунки ПП «Південна універсальна компанія», які надійшли від ТОВ «Пауер Буд», ТОВ «Злагода», ТОВ «Кінг Груп», ТОВ «Ост Плюс», ТОВ «Альпінка» не використовували позивачем при здійсненні господарської діяльності, повертались особам від яких вони надійшли наступного дня з дати надходження, відповідні договори на виконання яких такі грошові кошти могли надходити не укладались, а отже, відсутній об'єктом оподаткування по вказаним операціям.

Відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПКУ фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

При цьому поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відносини за договором позики регулюються статтями 1046 - 1053 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ).

Зокрема, ст. 1046 ЦКУ встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п.5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 року за № 860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Згідно з п.6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 року за № 860/4153, не визнаються доходами такі надходження від інших осіб: сума податку на додану вартість, акцизів, інших податків і обов'язкових платежів, що підлягають перерахуванню до бюджету й позабюджетних фондів; сума надходжень за договором комісії, агентським та іншим аналогічним договором на користь комітента, принципала тощо; сума попередньої оплати продукції (товарів, робіт, послуг); сума авансу в рахунок оплати продукції (товарів, робіт, послуг); сума завдатку під заставу або в погашення позики, якщо це передбачено відповідним договором; надходження, що належать іншим особам; надходження від первинного розміщення цінних паперів; сума балансової вартості валюти.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

Сума фінансової допомоги, надана на поворотній основі, не може бути врахована у складі доходів, оскільки Податковий кодекс України не містить у собі правил щодо обліку поворотної фінансової допомоги та коригувань щодо таких операцій, а тому такий облік здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу операції з отримання поворотної фінансової допомоги не підпадають під визначення операцій з постачання товарів/послуг, тому відповідно ПДВ на такі операції не нараховується.

Отже, оскільки по господарським операціям з надання поворотної безвітсотвової фінансової допомоги позивачем відповідні її суми повернуто, зважаючи, що грошові кошти, які надходили від ТОВ «Пауер Буд», ТОВ «Злагода», ТОВ «Кінг Груп», ТОВ «Ост Плюс», ТОВ «Альпінка» не використовували позивачем при здійсненні господарської діяльності, повертались особам від яких вони надійшли наступного дня з дати надходження, відповідні договори на виконання яких такі грошові кошти могли надходити не укладались, суд дійшов висновку, що висновки акту перевірки про занижено податкові зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 658817 грн. є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 10.04.2017 року №, яким позивачу за порушення «а» п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у загальному розмірі 988226,00 грн., з яких за податковим зобовязанням 658817,00 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 329409,00 грн. підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги ПП «Південна універсальна компанія» про визнання дій ГУ ДФС України в Одеській області щодо проведення планової документальної перевірки приватного підприємства Південна універсальна компанія (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року та встановлені результати, викладені у Акті перевірки від 24 лютого 2017 року № 92/15-32-14-01/36881326; незаконними, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Як вбачається з акту перевірки та не заперечується відповідачем ПП «ПІВДЕННА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ» проінформовано про проведення планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 13.01.2017 №5/15-32, яке направлено засобами Укрпошти рекомендованим листом з повідомленням про вручення 13.01.2017 року. Направлення від 26.01.2017 року №97/14-01, №96/14-01, №95/14-01, №94/14-01, №93/14-01, №92/14-01, №91/14-01, від 31.01.2017 року №129/14-01предявлені 30.01.2017 року під розписку директору ПП «ПІВДЕННА УНІВЕРСАЛЬНА КОМПАНІЯ»ОСОБА_2. Перевірку проведено з відома та в присутності директора ОСОБА_2. Перевірка проводилась з 30.01.2017 по 17.02.2017. Термін проведення перевірки продовжувався з 13.02.2017 на пять робочих днів, відповідно до наказу про продовження терміну перевірки ГУ ДФС в Одеській області від 10.02.2017 №210.

Суд вважає необґрунтованими твердження представника позивача, що наведена в акті перевірки інформація не відповідає дійсності, оскільки у відповіді від 05.04.2017 року №2949/10/15-32-14-01-10 (а.с.50-56) про залишення без змін висновків акту перевірки зазначено, що у розділі 3.1.5, 3.1.6,3.1.7, 4 акту перевірки №92/15-32-14-01/36881326 від 24.02.2017 року допущені технічні помилки та прийнято вказані пункти у новій редакції.

Для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів (далі - платники податків) дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи розроблено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 року за №1300/27745.

Так відповідно до вказаного порядку акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, як вбачається з вищевикладеного, відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства в частині проведення перевірки та оформлення її результатів, та відповідач, здійснюючи перевірку діяв в межах наданих йому повноважень, у звязку із чим суд вважає, що вимога позивача про визнання незаконними дій ГУ ДФС України в Одеській області щодо проведення планової документальної перевірки приватного підприємства Південна універсальна компанія (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року та встановлені результати, викладені у Акті перевірки від 24 лютого 2017 року № 92/15-32-14-01/36881326; є необґрунтованою, безпідставною, а отже не підлягає задоволенню.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст. 71 КАС України).

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкту владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства Південна універсальна компанія задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС України в Одеській області № від 10.04.2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 09.10.2017 року.

Суддя Вовченко O.A.