Справа № 822/1419/16
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

822/1419/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2017 р. м. Київ К/800/3278/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Калашнікової О.В.,

суддів: Єрьоміна А.В., Стрелець Т.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою колективного підприємства „Цивільжитлобуд” на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року у справі №822/1419/16 за позовом Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дружба-2011” до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, третя особа колективне підприємство „Цивільжитлобуд” про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приміщення підвалу 10-ти поверхового 80-ти квартирного житлового будинку по вулиці Тернопільська, 34/2, є його невід'ємною частиною, при здачі будинку в експлуатацію відомості про нього не були внесені в декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, як про окремий об'єкт, право власності на яке могло бути оформлено окремо від інших житлових та нежитлових приміщень даного будинку. Вказує, що вищезазначене приміщення побудовано за кошти громадян та за їх дорученням, являється їх спільною сумісною власністю та не може бути поділено між ними, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року позовні вимоги задоволені частково. Визнані протиправними дії реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції під час вчинення реєстрації прав та їх обтяжень № 29124936 від 06.04.2016 року. Скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29124936 від 06.04.2016 року. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями колективне підприємство „Цивільжитлобуд” звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що КП „Цивільжитлобуд” подало до фронт-офісу необхідний пакет документів для проведення реєстрації, а відповідач вчинив усі дії передбачені чинним законодавством для проведення державної реєстрації прав.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із вказаним висновком суддів попередніх інстанції не погоджується із наступних міркувань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі „Zand v. Austria” вказав, що словосполучення „встановлений законом” поширюється не лише на правову основу самого існування „суду”, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття „суд, встановлений законом” у частині першій статті 6 Конвенції передбачає „усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>”. З огляду на це не вважається „судом, встановленим законом” орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін „суб’єкт владних повноважень” позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно п.2, 6 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 № 417-VIII допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення.

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в цьому випадку підлягає застосуванню ст.6 Конвенції стосовно „суду, встановленого законом”. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з’ясування всіх обставин у справі і обов’язок суб’єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися „судом, встановленим законом” у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі ч.4 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Згідно ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, що дають підстави для їх скасування.

З огляду на наведене постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року і постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року підлягають скасуванню, а провадження у справі – закриттю.

Керуючись ст.ст. 157, 220, 220-1, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу колективного підприємства „Цивільжитлобуд” задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року і постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2017 року скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.

Судді: