Справа № 766/2653/17
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/2653/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Дорошинська В.Е.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Скрипченка В.О. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_1, представника відповідача - Фокіна Артема Анатолійовича та представника ПАТ «Ремпобуттехніка-Херсон» - Любіч Юрія Петровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору на боці відповідача - ПАТ «Ремпобуттехніка-Херсон» та ПП «Корнет-Стиль», про визнання рішення незаконним та його скасування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору на боці відповідача - ПАТ «Ремпобуттехніка-Херсон» та ПП «Корнет-Стиль», про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10 лютого 2017 року №42 «Про встановлення тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м.Херсоні з перевезення одного пасажира».

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради №42 від 10 лютого 2017 року вирішено встановити для суб'єктів господарювання, що надають послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м.Херсоні: КП «Херсонський комунальний транспортний сервіс», ПП «Союзавто», ТОВ «Іксора», ПФ «МИС», ПАТ «Ремпобуттехніка-Херсон», ПП «Корнет-Стиль», ФОП ОСОБА_5 з 15 лютого 2017 року тариф на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міському автобусному маршруті загального користування у м.Херсоні з перевезення одного пасажира, у розмірах: вартість однієї поїздки в автобусах, що працюють на міських автобусних маршрутах загального користування - 5,00грн.; перевезення багажу - 5,00грн..

Винесення вказаного рішення і стало підставою для звернення ОСОБА_4 з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач правомірно не вважав його актом регуляторного характеру. Крім того, судом було зазначено, що засідання виконкому не є його єдиною формою роботи, а тому розгляд даного проекту спірного рішення правомірно відбувся шляхом опитування в робочому порядку відповідно до регламенту виконавчих органів Херсонської міської ради.

Колегія суддів не погоджується з такими обґрунтуваннями суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Преамбулою Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон) передбачено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Положеннями ст.51 Закону передбачено, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входять також за посадою секретар відповідної ради, староста (старости).

Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може здійснювати секретар відповідної ради.

Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради (ч.1 ст.52 Закону).

Зі змісту ст.53 Закону вбачається, що основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

З аналізу наведених положень можна дійти висновку, що засідання виконавчого комітету відповідної ради є основною формою роботи виконавчого комітету, яке дозволяє вказаному органу здійснювати свої повноваження з урахуванням всіх основоположних принципів місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення було прийнято відповідачем не на засіданні виконкому, а шляхом письмового опитування його членів.

Обґрунтовуючи власну правову позицію, відповідач посилався на те, що вказана процедура прийняття рішення передбачена Регламентом виконавчих органів ради, затвердженим рішенням виконкому Херсонської міської ради від 20 січня 2015 року №3, п.2.2.1 якого встановлено, що у виняткових випадках, за дорученням (резолюцією) міського голови, питання, які потребують негайного колегіального розгляду в період між засіданнями виконавчого комітету, приймаються в робочому порядку шляхом опитування членів виконкому та візування ними аркуша погодження, і така процедура узгоджується з положеннями ст.53 Закону, яка допускає і інші форми роботи виконкому окрім проведення засідань.

Колегія суддів вказані доводи відповідача вважає необґрунтованими та не приймає до уваги з наступних підстав.

Дійсно, статтею ст.53 Закону допускає можливість роботи виконавчого комітету у спосіб, відмінний від основного - засідання комітету.

Разом з тим, вказана норма, на яку послався суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення, регулює питання саме форми (як процесу) роботи виконавчого комітету.

В той же час, предметом даного спору є не форма роботи виконавчого комітету, а процедура прийняття ним спірного рішення, яка регулюється іншою нормою, а саме ст.59 Закону, частиною шостою якої передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

З наведеного вбачається, що діючим законодавством передбачено єдиний порядок винесення рішення виконкому, як заключного етапу розгляду вказаним органом відповідного питання, а саме - приймання рішення на засіданні виконкому більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету, і вказана норма не містить альтернативи щодо такого механізму прийняття рішення.

Як було зазначено вище та не і заперечувалося представником відповідача, спірне рішення було прийнято не у вказаний вище спосіб, тобто не на засіданні Виконавчого комітету Херсонської міської, що є грубим порушення вимог ст.59 Закону, у зв`язку з чим таке рішення не може вважатися законним.

При цьому, судова колегія також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вказаним вище Регламентом виконавчих органів ради передбачена можливість прийняття виконавчим комітетом рішень не на його засіданні, а шляхом письмового опитування членів комітету, оскільки зазначені положення регламенту суперечать вимогам ст.59 Закону, а тому не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними і доводи відповідача, з якими помилково погодився суд першої інстанції, стосовно того, що спірне рішення відповідача не є регуляторним актом, оскільки рішенню «Про встановлення тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м.Херсоні з перевезення одного пасажира» притаманні всі ознаки регуляторного акту, визначені положеннями ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а також з огляду на ту обставину, що дія спірного рішення відповідача розповсюджується на невизначене коло осіб (пасажирів) в сфері надання послуг пасажирського автомобільного транспорту перевізниками, вичерпний перелік (підприємств, які мають право надавати послуги пасажирського перевезення в м.Херсон) яких зазначений у вступній частині спірного рішення відповідача.

Вказаний висновок щодо визначення спірного рішення відповідача, яким встановлено тариф на послуги пасажирського автомобільного транспорту, як регуляторного акту узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 14 березня 2013 рок справа К-18166/10.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що спірне рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10 лютого 2017 року №42 «Про встановлення тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Херсоні з перевезення одного пасажира» прийнято не у спосіб, що передбачений законами України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 04 травня 2017 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору на боці відповідача - ПАТ «Ремпобуттехніка-Херсон» та ПП «Корнет-Стиль» про визнання рішення незаконним та його скасування - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради №42 від 10 лютого 2017 року «Про встановлення тарифу на послуги пасажирського автомобільного транспорту на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Херсоні з перевезення одного пасажира».

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва В.О. Скрипченко