Справа № 161/7039/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/7769/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про перерахунок заробітку для обчислення пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 05.05.2017 року звернулася до суду із позовною заявою до Луцького об'єднаного управління пенсійного фонду України Волинській області в якому просить визнати протиправним рішення відповідача від 06.04.2017 року №208/Б-01 про відмову включити разову премію, матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в сумі 751,00 грн. в заробітну плату для обчислення її пенсії відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на час призначення пенсії; та зобов'язати відповідача провести з 23 березня 2017 року перерахунок та виплату її пенсії державного службовця ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на час призначення пенсії в розмірі 86 відсотків, включивши в заробітну плату для обчислення пенсії разову премію, матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в сумі 751,00 грн. згідно листа Головного територіального управління юстиції у Волинській області №1699/10-1.30/10-1 від 21.03.2017 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2017 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало апеляційну скаргу. В якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 грудня 2001 року ОСОБА_2 призначена пенсія відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» в розмірі 86 відсотків від її посадового окладу.

ОСОБА_2 23 березня 2017 року звернулась до Луцького об'єднаного управління пенсійного фонду України Волинської області з приводу перерахунку пенсії, надавши лист Головного територіального управління юстиції у Волинській області №1699/10-1.30/10-1 від 21 березня 2017 року.

Листом Луцького об'єднаного управління пенсійного фонду Волинської області № 208/Б-01 від 06 квітня 2017 року, ОСОБА_2 повідомлено, що підстав для задоволення її заяви про перерахунок пенсії немає, оскільки з 01 червня 2015 року норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», скасовані, а тому з 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

З 01.05.2016 року набрав чинність Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ, заробітна плата державних службовців складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років;надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення).

Згідно із статті 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту статті 40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року № 865 встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Згідно із статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Верховний Суд України в постанові від 28.05.2013 року дійшов висновку щодо неправомірних дій Пенсійного Фонду, який відмовився включити суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за стаж та суми індексації заробітної плати до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

А відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, відповідно до вищенаведених нормативно-правових актів матеріальна допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; грошова винагорода за стаж роботи; індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, є структурою заробітної плати для нарахування пенсії, і оскільки з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески, і як наслідок підлягають включенню до складу заробітної плати для призначення пенсії.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року передбачено, що з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Наведена норма свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема, Закону України «Про державну службу», оскільки норми, які регулюють питання пенсійного забезпечення тієї категорії осіб, на яку поширюється дія цих законів, скасовані.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, суд приходить до висновку, що зазначені положення пункт 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу».

При цьому, твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача, оскільки положення Закону України «Про державну службу» щодо проведення перерахунку пенсій державним службовцям, втратили чинність з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року, є необґрунтованими. Таке застосування норм права суперечить вимогам частини 1 статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Таким чином суд прийшов до висновку, що дії відповідача щодо неврахування суми інших виплат (індексації доходів, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення, соціально-побутових питань) до складу заробітної плати, з якої обчислюється пенсія є неправомірними та протиправними.

Відповідно до статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Тобто, позивач просить здійснити перерахунок призначеної пенсії починаючи з 23 березня 2017 року, звернулася з до суду 05 травня 2017 року в межах шестимісячного строку.

Колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про перерахунок заробітку для обчислення пенсії підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2017 року у справі №161/7039/17 провадження №2-а/161/681/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 11.10.2017 року