Справа № 495/5388/17
Суддя: Боярський О. О.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/5388/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2017 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Білгород-Дністровського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області та просить суд зобов'язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 11.05.2017 року (з дати її першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з проведенням індексації та компенсацію втрати частини доходів.

При цьому, позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернулась безпосередньо до відповідача з особистою заявою про призначення пенсії разом з оригіналами документів, необхідними для призначення пенсії, однак управління, повністю ігноруючи законодавчі норми, відмовило їй у призначенні пенсії.

Позивачка та її представники у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи сповіщались належним чином. Від представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без участі ОСОБА_1 та її представників, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача, у судове засідання не з'явився. Від представника за довіреністю Попенко Н.В. до суду надійшла заява з проханням справу розглянути в порядку письмового провадження з врахуванням наданих заперечень на позовну заяву та відмовити у її задоволенні.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справа підлягає розгляду в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2017 року представник позивачки - ОСОБА_2, звернувся до Пенсійного фонду України від імені позивачки з заявою про призначення пенсії. Пенсійний фонд України направив звернення ОСОБА_2 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської, оскільки до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю ОСОБА_1 проживала в м. Білгород-Дністровському.

07 березня 2017 року відповідач надав відповідь ОСОБА_2 на його звернення, та роз'яснив порядок звернення за призначенням пенсії, якого позивачем не було дотримано, а саме, документи про стаж, вік та заробітну плату не були надані в оригіналах, що вимагається Порядком подання та оформлення документів для призначенні (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі по тексту - Порядок)

Відповідно до п. 4.1 р. 4 Порядку, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення -, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії.

Відповідно до п. 2.9 Порядку, особа, яка звертається за пенсією, повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно п. 2.23 Порядку, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Суд повністю приймає наголошення позивача, оскільки матеріалами справи підтверджується те, що роз'яснення, викладені в листах управління, представником позивача не були взяти до уваги, вимоги вищевказаного Порядку проігноровано, необхідні оригінали документів подано не було, а лише їх ксерокопії, не завірені належним чином.

Крім того, в заяві про призначення пенсії ОСОБА_1 зазначено в якості документу, що посвідчує особу, документ який втратив чинність, а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий 07.06.1996 року (відповідно п. 12 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затверджене постановою Верховної ради України від 23.02.2007 № 719-У, строк дії паспорта становить 10 років).

Також, вірними є доводи відповідача стосовно неможливості призначення пенсії особам, які постійно проживають в Ізраїлі.

07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 Конституційний Суд України прийняв рішення щодо невідповідності Конституції України положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове держави пенсійне страхування».

Так, пунктом 2 частини першої статті 49 («Припинення та поновлення виплати пенсії») Закону України «Про загальнообов'язкове держави пенсійне страхування» було передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

У другому реченні статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йшлося, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання; під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Отже, вказані норми стосувалися випадків припинення та поновлення виплати раніше призначених пенсій, а тому визнання їх неконституційними не має правових наслідків для позивачів, яким пенсія взагалі не призначалася.

Крім того, в резолютивній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначає про необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору. На виконання зазначеного рішення Конституційного Суду України розроблено проект Закону України «Про внесення змін до деяких законів України» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон». Після прийняття зазначених нормативно - правових актів, якими передбачено умови та порядок виплати пенсії особам, що постійно проживають за кордоном, органи Пенсійного Фонду будуть мати правові підстави для здійснення пенсійної виплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом; іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами; пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, проводяться на основі договорів (угод) з іншими державами; у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Між тим, позивачці та її представникам необхідно врахувати, що на даний час міжнародний договір між Україною та Ізраїлем у галузі пенсійного забезпечення не укладений, підстав для призначення пенсії в Україні особам, які постій проживають в Ізраїлі, немає.

Також, суд звертає увагу представника позивача на те, що ним неправильно було обрано спосіб судового захисту порушеного права.

Згідно з ч.2-3 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до пункту 2 частини першої цієї норми у разі задоволення адміністративного позову, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Відповідно до пункту 4 Порядку подання документів заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - законним представником за місцем проживання.

Верховний Суд України при тлумачення зазначених норм права у постанові від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) дійшов висновку, що за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову у перерахунку раніше призначено пенсії. Рішення про відмову із зазначенням причин орган ПФУ видає (надсилає) заявникові протягом п'яти днів з дня його прийняття. Тобто відповідно до статей 49, 63 Закону № 2262-ХІІ підставою для повідомлення про відмову у перерахунку пенсії може бути виключно рішення ПФУ, прийняте з цього питання.

В той же час, 07.03.2017 року, 17.05.2017 року та 22.05.2017 року відповідач надавав представникам позивачки лише письмові роз'яснення, з врахуванням яких необхідно звертатися щодо призначення пенсії, відповідне рішення з цього приводу органом (відповідачем) не приймалось.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної заяви.

Керуючись статтями ст.ст. 11, 71 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління пенсійного фонду України Одеської області про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя