Справа № 826/12572/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

04 жовтня 2017 року 09:00 справа №826/12572/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Солом'янському районі), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача по підготовці і направленні позивачу податкового повідомлення-рішення від 03 березня 2016 року №; 2) скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 березня 2016 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/12572/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 28 листопада 2016 року представник відповідача проти задоволення позову заперечив; представник позивача до суду не прибув, попередньо подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з рішенням Державної фіскальної служби України від 11 липня 2016 року №7230/П/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги ОСОБА_1 вбачається, що податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Солом'янському районі від 03 березня 2016 року № позивача зобов'язано сплатити штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 500,00 грн. за платежем транспортний податок, у зв'язку із несвоєчасною сплатою узгодженого податкового зобов'язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 16 червня 2015 року №8099-17, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25 000,00 грн. Вказані обставини визнаються сторонами.

Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 сплатила суму податку, визначену податковим повідомленням-рішенням від 16 червня 2015 року №8099-17, 09 вересня 2015 року.

Позивач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню, оскільки штрафні санкції за несвоєчасну сплату транспортного податку нараховані вже після скасування такого податку, у зв'язку із відсутністю у Податковому кодексі України на момент направлення оскаржуваного рішення норми, яка є підставою для нарахування штрафних санкцій.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказавши, про порушення позивачем строку сплати податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік, що зафіксовано в акті камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету від 03 березня 2016 року №1398-26-58-13-05-10-; відповідач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 16 червня 2015 року №8099-17 вручене платнику особисто 10 липня 2015 року, з граничним строком погашення 11 вересня 2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено вище, підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій є несвоєчасна сплата позивачем транспортного податку у сумі 25 000,00 грн., визначеного згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16 червня 2015 року №8099-17.

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 Податкового кодексу України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

За приписами підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Такими чином, податкове зобов'язання з транспортного податку, визначене контролюючим органом на підставі податкового повідомлення-рішення вважається узгодженим з дня, наступного після вручення такого податкового повідомлення-рішення, та може набути статус податкового боргу у разі несплати транспортного податку фізичною особою протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду доказів вручення ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення від 16 червня 2015 року №8099-17, що унеможливлює встановити дату узгодження суми податкового зобов'язання; крім того, відповідач не надав суду доказів, на підтвердження обставин, викладених у письмовому запереченні проти позову, зокрема акта камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету від 03 березня 2016 року №1398-26-58-13-05-10-.

Таким чином, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 сплатила узгоджену суму податкового зобов'язання з транспортного податку з порушенням встановленого строку, та, відповідно, наявність правових підстав для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 03 березня 2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню, позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Разом з тим, суд не погоджується із позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача по підготовці і направленні позивачу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки такі дії в силу пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України відносяться до функціональних повноважень контролюючого органу; крім того, оскаржувані дії самі по собі не створюють для позивача додаткового обов'язку та не обмежують його прав як платника податків.

Натомість правові наслідки для позивача в даному випадку можуть створювати лише відповідне рішення контролюючого органу, а саме податкове повідомлення-рішення від 03 березня 2016 року №, правомірність якого була досліджена вище.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Солом'янському районі не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко