Справа № 826/3338/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 вересня 2017 року № 826/3338/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С."
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.12.2016р.
На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." (надалі - Позивач), звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ТОВ "О.М.С." не порушувало вимог податкового законодавства.

Відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та надав письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив наступне.

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "О.М.С." з питань дотримання вимог правильності обчислення повноти та своєчасності сплати до бюджету орендної плати за земельну ділянку площею 6904 кв.м., розташованої за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 136, за період з 01.01.2013 р. по 31.03.2016 р.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 19.09.2016 року №153/26-15-14-07-02-10/32386037 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: п.286.2 ст. 286, п.287.1 ст.287, 288.2 ст.288 розділу XII ПКУ, а саме: неподання податкових декларацій з плати за землю за 2015, 2016 pp. та несплата орендної плати за землю сього у сумі 2 268 558,23 гривень., в т.ч.: за період з 27.01.2015 по 31.12.2015 в сумі 1 614 874,54 гривень., за період з 01.01.2016 по 30.03.2016 в сумі 653 683,69 гривень.

Не погоджуючись з висновками викладеними в Акті перевірки Позивачем подано до Контролюючого органу заперечення на Акт перевірки.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 21.12.2016 р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб в сумі 2468092,11 грн., з них за основним платежем 1974473,69 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 493618,40 грн.

Не погоджуючись з спірним податковим повідомленням-рішенням Позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України), за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 02.03.2017 р. №4310/6/99-99-11-03-01-25, яким податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДФС у м. Києві від 21.12.2016 р. № скасовано, а скаргу Позивача задоволено.

Позивач вважає висновки Акту перевірки безпідставними, незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам справи та податкове повідомлення-рішення неправомірним, а тому звернувся до Суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Між ТОВ «О.М.С.» (Орендар), з однієї сторони, та Київською міською радою (Орендодавець), з іншої сторони, укладено Договір оренди землі від 17.01.2012 року, яким передано в оренду земельну ділянку, розташована за адресою: м. Київ, проспект Перемоги 136, кадастровим номером :75:172:0054, в зв'язку з чим, ТОВ «О.М.С.» набуло статусу платника податку на землю.

Зазначений Договір було зареєстровано в Головному управлінні земельних ресурсів за №75-6-00545 від 18.04.2012 року.

Київською міською 12.07.2012 року радою прийнято рішення № 940/8277 "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради від 26.07.2007 року №101/1935 та про розірвання договору оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С."(надалі - Рішення КМР № 940/8277).

Вищезазначеним рішенням визнано таким, що втратило чинність, рішення Київської міської ради № 101/1935 від 26.07.2007 "Про передачу земельної ділянки ТОВ "О.М.С." для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва". Розірвано в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року, укладений між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С." для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території на просп. Перемоги, 136 у Святошинському районі м. Києва та зобов'язано Головне управлінню земельних ресурсів внести до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі запис про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.04.2012 року № 75-6-00545 та зняти з реєстрації цей договір оренди.

Не погоджуючись з рішенням Київської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "О.М.С." звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про скасування рішення Київської міської ради № 940/8277 від 12.07.2012 року "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради № 101/1935 від 26.07.2007 року та про розірвання договору оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012 року, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С.".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2014 року по справі №5011-66/10331-2012 позов задоволено повністю. Визнано нечинним та скасовано рішення Київської міської ради ІХ сесії VI скликання №940/8277 від 12.07.2012 "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради №101/1935 від 26.07.2007 та про розірвання договору оренди земельної ділянки №75-6-00545 від 18.04.2012, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С." Стягнуто з Київської міської ради користь товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." 1073,00 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.04.2015 року по справі №5011-66/10331-2012, постанову Київського апеляційного господарського суду, було залишено без змін, судове рішення Господарського суду м. Києва від 20.10.2014 року, яким скасовано рішення Київської міської ради IX сесії VI скликання № 940/8277 від 12.07.2012 "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Київської міської ради № 101/1935 від 26.07.2007 та про розірвання договору оренди земельної ділянки № 75-6-00545 від 18.04.2012, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "О.М.С.", набрало законної сили, в наслідок чого було поновлено чинність Договору оренди земельної ділянки за N 75-6-00545 від 18.04.2012 року, в зв'язку з чим, ТОВ "О.М.С." з 27.01.2015 року набуло статусу платника податку на землю, який не було сплачено Товариством в період з 27.01.2015 року по 31.03.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи податкова перевірка призначена та проведена в рамках кримінального провадження № 0000045 від 14.03.2016 року, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2016 року, за фактом умисного ухилення службовими особами ТОВ «О.М.С.» від сплати до місцевих бюджетів податку на землю та орендної плати в особливо великих розмірах.

Постановою від 15.12.2016 року, вищезазначене кримінальне провадження, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв'язку з відсутністю в діях службових осіб ТОВ «О.М.С.», складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Постановою прокурора відділу прокуратури м. Києва Дмитренком В.В. від 04.01.2017 року, вищезазначена постанова, була скасована, а матеріали даного кримінального провадження, були направлені начальнику СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві, для організації подальшого досудового розслідування.

Крім того, Постановою від 24.01.2017 року, дане кримінальне провадження, повторно було закрито з тих же підстав, при цьому, у відповідності до постанови про закриття кримінального провадження від 15.12.2016 року, під час здійснення досудового розслідування, за висновками призначеної постановою слідчого від 13.12.2016 року, судово-економічної експертизи, які були викладені у експертному висновку за № 1-15/13/2016-се від 15.12.2016 року, висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «О.М.С.» за № 210/26-15-14-07-02-10/32386037 від 09.12.2016 року, яким встановлено порушення посадовими особами ТОВ «О.М.С.» норм податкового законодавства, документального та нормативного підтвердження не знайшли, що в свою чергу, свідчить про відсутність в діях посадових осіб ТОВ «О.М.С.» прямого умислу, спрямованого на ухилення від сплати податків, а також ознак вчинення кримінального правопорушення, оскільки вони не призвели до фактичного ненадходження до бюджету коштів в значних, великих чи особливо великих розмірах.

Позивач зазначає, що не відповідає фактичним обставинам справи і твердження відповідача про те, що з набранням законної сили 27.01.2015 року Постанови Київського апеляційного господарського суду по справі № 5011-66/10331-2012 «... поновлено чинність договору оренди від 18.04.2012 за№ 75-6-00545», в зв'язку з чим, Позивач з 27.01.2015 року, набув статусу платника податку на землю, який не було сплачено Товариством в період з 27.01.2015 року по 31.03.2016 року, про що свідчить наступне.

Як встановлено Судом та не заперечується сторонами, що Рішенням Київської міської ради № 101/1935 26.07.2007 року, було затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі ТОВ «О.М.С.» земельної ділянки площею 0,72 га, що розташована за адресою: м. Київ, проспект Перемоги 136, кадастровим номером :75:172:0054, для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроїм території.

Згідно п. Рішення КМР № 940/8277, Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) доручено: внести до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі запис про розірвання договору оренди земельної ділянки від 18.04.2012 N 75-6-00545 та зняти з реєстрації цей договір оренди; проінформувати керівництво товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." про прийняття цього рішення.

Суд звертає увагу, що Договір оренди земельної ділянки від 18.04.2012 за № 75-6-00545, був припинений в 2012 році внаслідок його одностороннього розірвання, про що Головним управлінням земельних ресурсів був внесений до книги записів державного реєстру договорів оренди запис про його розірвання та знято його з реєстрації. Саме з дати вчинення зазначеного запису підприємство юридично втратило статус орендаря земельної ділянки з кадастровим номером :75:172:0054 з втратою усіх відповідних прав та обов'язків.

Так, станом до 27.01.2015 (дата набрання чинності Постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 по справі № 5011-66/10331-2012) орендні правовідносини між Позивачем (орендар) та Київська міська рада (орендодавець) щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 136, площею 0,6904 га з кадастровим номером :75:172:0054, були відсутні.

У відповідності до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Суд звертає увагу, що станом на 01.01.2013 року у Позивач відсутнє було право на користування спірної земельною ділянкою, оскільки на дану дату договір оренди був розірваний та відповідно відсутнє речове право (право оренди земельної ділянки), яке підлягало державній реєстрації.

Позивач зазначає, що Товариство під час перевірки надано перевіряючим наступні документи: Інформаційну довідку № 64818588 від 02.08.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) з якої вбачається, що датою державної реєстрації речового права орендаря (ТОВ «О.М.С.) є 02.08.2016; видом речового права є право оренди земельної ділянки; об'єктом речового права є земельна ділянка площею 0,6904 га, з кадастровий номером :75:172:0054; м. Київ, проспект Перемоги, 136; підстава внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30731058 від 02.08.2016 09:39:07; державний реєстратор - Державне підприємство «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», м. Київ.

Суд приходить до висновку, що здійснена до 01.01.2013 р. (18.04.2012) реєстрація договору оренди земельної ділянки від 18.04.2012 за№ 75-6-00545 була знята з реєстрації в 2012 році, а поновлено 02.08.2016 р., отже в період до серпня 2016 р. у Позивача відсутній був обов'язок декларувати та сплачувати орендну плату за таку земельну ділянку.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п. 288.2 ст. 288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Згідно з п. 288.3 ст. 288 Податкового кодексу об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок (п. 289.1 ст. 289 ПК України).

У відповідності до п.286.1 ст. 286 ПК України, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Суд звертає увагу, що в період з 01.01.2013 р. по 31.03.2016 р. у Позивача земельна ділянка площею 0,6904 га, з кадастровий номером :75:172:0054; м. Київ, проспект Перемоги, 136 не перебувала в оренді, а отже підстав для сплати земельного податку у Позивача був відсутній.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині щодо визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення № від 21.12.2016р. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2016р.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." судові витрати в розмірі 37022,00 грн. (тридцять сім тисяч двадцять дві гривні 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук