Справа № 816/1189/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1189/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - ДПІ у м. Полтаві, відповідач), в якій просить:

в якій просить:

- визнати неправомірними дії ДПІ у м. Полтаві щодо нарахування та обліку заборгованості фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 платника єдиного податку 2-ї групи за період з 01.06.2014 по 16.01.2017 в сумі 6 282,38 грн;

- визнати неправомірними дії ДПІ у м. Полтаві щодо нарахування штрафної санкції в розмірі 3 173,00 грн, зобов'язавши податковий орган виключити штрафну санкцію з облікової картки платника податків;

- визнати неправомірними дії ДПІ у м. Полтаві щодо нарахування та обліку заборгованості фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.06.2014 по 16.01.2017 в сумі 9895,77 грн;

- визнати протиправною відмову ДПІ у м. Полтаві у визнанні безнадійним та списанні суми податкового боргу з єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за період з 01.06.2014 по 16.01.2017 в сумі 6 282,38 грн та зобов'язати відповідача списати його, як безнадійний, виключити нарахування єдиного податку з 01.06.2014 по 16.01.2017 з облікової картки платника податків;

- визнати відмову ДПІ у м. Полтаві у визнанні безнадійним боргом суми податкового боргу з єдиного соціального внеску фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за період з 01.06.2014 по 16.01.2017 у сумі 9895,77 грн протиправною, зобов'язавши відповідача списати цей борг як безнадійний, виключити нарахування єдиного соціального внеску з 01.06.2014 по 16.01.2017 з облікової картки платника податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у червні 2014 року у звязку з проведенням воєнних дій та антитерористичної операції на території м. Ровеньки Луганської області у зв'язку із загрозою життю і здоров'ю позивачу та членам його сім'ї він був вимушений припинити ведення господарської діяльності та переїхати з місця постійного проживання. Стверджував, що з червня 2014 року та по теперішній час державні органи, в т.ч. і податковий орган, де позивач перебував на обліку, не функціонують, а отже позивач не міг подавати податкову звітність. Зазначав, що бухгалтерські документи залишилися за місцем ведення господарської діяльності, ця територія не підконтрольна уряду України. Посилався на наявність форс-мажорних обставин (воєнні дії), які звільняють від виконання обовязків зі сплати ЄСВ та єдиного податку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. У письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність дій відповідача. Зазначав, що з 01.01.2016 законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобовязань платниками ЄСВ, які перебували на обліку на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Так, Законом України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" із змінами та доповненнями, зокрема вилучено пп.8 п. 4 ст. 11 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII. Щодо вимоги про списання заборгованості по ЄСВ та єдиному податку за період з 01.06.2014 по 16.01.2017 вказував, що відповідно до чинного законодавства документом - підставою для списання безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, якого у позивача немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) був зареєстрований виконавчим комітетом Ровеньківської міської ради Луганської області як фізична особа-підприємець 18.10.1996, перебував на обліку як платник податків у ДПІ у м. Ровеньки ДПС у Луганській області з 21.10.1996 за №1667 (а.с. 12-14).

У червні 2014 року позивач фактично припинив ведення господарської діяльності у звязку з проведенням воєнних дій та антитерористичної операції на території м. Ровеньки Луганської області.

Згідно довідки від 14.03.2016 № НОМЕР_2, виданої Управлінням соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради, ОСОБА_3 взято на облік як внутрішньо переміщену особу (а.с. 10).

У звязку з неможливістю ведення господарської діяльності за місцем реєстрації та місцем податкового обліку, позивач звернувся до виконавчого комітету Полтавської міської ради із заявою.

16.01.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 за його рішенням, запис №35 (а.с.11).

Згідно листа ДПІ у м. Полтаві на заяву ОСОБА_3 (вх. №3789/Р від 10.02.2017) станом на 14.02.2017 по ФОП ОСОБА_3 згідно інтегрованої картки платника обліковується заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 9895,77 грн, штрафна санкція та пеня нараховується в автоматичному режимі після сплати заборгованості. Одночасно повідомлено, що станом на 14.02.2017 по єдиному податку обліковується заборгованість в сумі 6282,38 грн та штрафна санкція в сумі 3173,00 грн (а.с. 21).

Вважаючи, що вказана заборгованість виникла у позивача за період з 01.06.2014 по 16.01.2017, тобто в період перебування на обліку у ДПІ м. Ровеньки ГУ ДФС у Луганській області на не підконтрольній урядові України території, ОСОБА_3 21.02.2017 звернувся до ДПІ у м. Полтаві із заявою про визнання безнадійною та списання існуючої заборгованості з ЄСВ та єдиного податку (а.с. 18) у зв'язку з обставинами непереборної сили. Вказував на норму п. 94 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно якої він звільняється від виконання своїх обов'язків щодо сплати ЄСВ на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, а також на норми статті 101 Податкового кодексу України про те, що безнадійний податковий борг підлягає списанню.

13.03.2017 ДПІ у м. Полтаві надала відповідь за вих №5206/9/16-01-13-01 про відсутність підстав для задоволення заяви та відповідно неможливість звільнення позивача від обов'язку сплачувати ЄСВ, оскільки підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, подана ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. У відповіді також наголошено, що відповідно до п. 28 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24.12.2015 пункт 94 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №2464-VI від 08.07.2010 (із змінами і доповненнями) втратив чинність з 01.01.2016 (а.с. 22).

Згодом на власне звернення до Полтавської торгово-промислової палати щодо віднесення антитерористичної операції на території м. Ровеньки Луганської області до форс-мажорних обставин позивач отримав листа від 16.03.2017 №24.14-07/109 про те, що зазначені обставини не залежить від дій та волевиявлення окремих осіб, сам факт проведення антитерористичної операції в м. Ровеньки Луганської області, відсутність діючих органів державної влади, вважаються обставинами непереборної сили (форс-мажору), які настали з 07.04.2014 і діють до теперішнього часу (а.с. 26).

Із вказаним листом позивач 26.04.2017 знову звернувся до ДПІ у м. Полтаві із заявою про визнання контролюючим органом недоїмки зі сплати ЄСВ в сумі 9895,77 грн та заборгованості зі сплати єдиного податку в сумі 6282,38 грн в період червень 2014 року - 16.01.2017 безнадійною заборгованістю та її списання (а.с. 19-20).

Згідно листа ДПІ у м. Полтаві від 11.05.2017 №7705/Р/16-01-17-33 ОСОБА_4 "Про розгляд заяви" відмовлено у списанні існуючої заборгованості з тих міркувань, що списання безнадійного податкового боргу здійснюється щокварталу, його порядок встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Також додано, що документом підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу є відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форсмажорних обставин у податкових відносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України (а.с. 23).

Згідно доданого до матеріалів справи листа Луганської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області від 07.07.2017 №1102/12-26 (а.с. 59-60), отриманого на лист ГУ ДФС у Полтавській області від 06.06.2017 №2432/7/16-31-02-11 стосовно платника податків ОСОБА_3 (п.н. НОМЕР_1), ОСОБА_3 знаходився на обліку як фізична особа - підприємець з 21.10.1996. Податковий борг зі сплати єдиного податку (код бюджетної класифікації 18050400) виник 20.08.2014, податковий борг зі сплати єдиного соціального внеску (код бюджетної класифікації 71040000) виник 20.10.2014. Податкові декларації платника єдиного податку та звітність по ЄСВ за 2014, 2015 та 2016 роки платником до ДПІ не надавалися... Направити листи до платників-боржників не вважається за можливе, оскільки УДППЗ "Укрпошта" тимчасово не здійснює пересилання пошти з 16.07.2014 до населених пунктів тимчасово неконтрольованих територій... У зв'язку з вищенаведеним, у Луганській ОДПІ (Східне відділення, територія обслуговування м. Ровеньки 1211) здійснювати заходи щодо стягнення заборгованості фактично не має можливості.

Не погоджуючись із діями ДПІ у м. Полтаві щодо нарахування та обліку заборгованості ФОП ОСОБА_3 по ЄСВ та єдиному податку, відмовою у визнанні заборгованості безнадійною та її списанні, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, податковий орган набуває право на стягнення податкового боргу (в т.ч. і в судовому порядку) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання протягом 60 днів після вручення платнику податків податкової вимоги.

Враховуючи ту обставину, що жодних податкових вимог чи приписів зобов'язального характеру на суму податкового боргу, що обліковується за ОСОБА_3, податковими органами не приймалися та не направлялися боржнику, у контролюючого органу не виникло право на стягнення сум цієї заборгованості з ОСОБА_3, що підтвердив і представник відповідача у судовому засіданні.

У зв'язку з цим слід зазначити, що завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 3 КАС України визначено, що адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Тобто, необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є:

- безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах;

- володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав;

- вчинення неправомірного зазіхання державою на ці права у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права набувають ознак порушених.

Наявність цих ознак є необхідною умовою для одержання особою правового захисту та можливого застосування в подальшому державою заходів примусу на поновлення порушеного права шляхом прийняття адміністративним судом відповідного рішення.

У випадку, якщо особа не є безпосереднім учасником спірних правовідносин, а дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень в цих відносинах не створюють для особи адміністративно-правових наслідків, то фактично має місце позов, спрямований не на відновлення порушених прав, а на досягнення інших цілей, забезпечення яких не відповідає встановленим статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав і, у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Таким чином, особа може претендувати на захист своїх прав у судовому порядку лише в тому випадку, якщо вона є учасником відповідних відносин і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорені її права. В іншому випадку така особа не може бути носієм порушеного права, а отже вона не може бути субєктом права на судовий захист.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав і, у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

В даному випадку позивач ОСОБА_3 не надав доказів порушення його законного інтересу, не навів будь-яких аргументів із відповідним документальним підтвердженням щодо настання на час звернення з позовом негативних наслідків, спричинених діями ДПІ у м. Полтаві.

Відтак слід констатувати й відсутність факту порушення прав чи інтересів позивача, які підлягають судовому захисту. Чинний Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості захисту прав, які з певною ймовірністю можуть бути порушені у майбутньому, а тому перспективний судовий захист, за яким по суті й звернувся позивач, на часі є неприпустимим.

За відсутності ж факту порушення прав чи інтересів особи відсутні й підстави для вжиття заходів державного реагування, в тому числі й судом, на відновлення неіснуючого порушеного права.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні заявленого позову у повному обсязі за безпідставністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 10.10.2017.

Суддя Є.Б. Супрун