Справа № 817/253/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 вересня 2017 р.Р і в н еСправа №817/253/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши в порядку ч.9 ст.267 КАС України заяву щодо неналежного виконання відповідачем рішення суду, прийнятого 23.03.2017 у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доЗарічненської районної державної адміністрації Рівненської області
про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними та скасування п.2 та пп.3.1 п.3 розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 20.04.2017 за №91-к, прийнятого на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017, ухваленої за наслідками розгляду адміністративної справи №817/253/17 за позовом ОСОБА_1 до Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області (далі - Зарічненська РДА) про визнання протиправними та скасування розпоряджень від 31.01.2017 №27-к, №28-к, №29-к, №30-к, №31-к, №32-к, №33-к, №34-к, №35-к, №36-к, №37-к "Про оголошення догани ОСОБА_1.", від 31.01.2017 №38-к "Про звільнення ОСОБА_1.", поновлення на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 01.02.2017, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.02.2017 по дату винесення рішення по справі.

Частиною 9 статті 267 КАС України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду, постановленого 23.03.2017 у справі №817/253/17, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 01.02.2017. Проте, виконуючи таке судове рішення відповідач поновив ОСОБА_1 поза штатом з умовами оплати праці відповідно до законодавства, як такому, що обліковується «поза штатом». Вважає, що поновлення його «поза штатом» є неналежним виконанням рішення суду, прийнятого 23.03.2017 у адміністративній справі №817/253/17, що свідчить про протиправність розпорядження Зарічненської РДА від 20.04.2017 №91-к в частині п.2 та пп.3.1 п.3. Крім того, протиправність поновлення ОСОБА_1 на посаді поза штатом підтверджено постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі №817/848/16, а тому має місце повторне поновлення позивача на посаді «поза штатом», що свідчить про неврахування відповідачем незаконності такого поновлення, яке було встановлено іншим судовим рішенням, що набрало законної сили. 21.12.2016 у справі №817/848/16, а тому має місце повторне поновлення позивача на посаді «поза штатом», що свідчить про неврахування відповідачем незаконності такого поновлення, яке встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідач, Зарічненська РДА, заявлені вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, які обґрунтовані тим, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч.9 ст.267 КАС України, оскільки подана з порушенням строків звернення до суду з такою заявою. Крім того, рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_1 райдержадміністрацією було виконано належним чином і він був поновлений на тій самій посаді, що і займав до звільнення. Однак на момент видання розпорядження №38-к про звільнення ОСОБА_1 (31.01.2017), так і під час судового розгляду справи №817/253/17, як і на день поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі (20.04.2017), його посади у штатному розписі райдержадміністрації не було. Адже після 18.07.2014 відбулася зміна організаційної структури райдержадміністрації, що, у свою чергу, унеможливлювало забезпечити роботою ОСОБА_1 після його поновлення на роботі. Проте, на виконання рішення суду вона була знову введена, але вже поза штатом. При цьому, праця позаштатних працівників організацій, що фінансуються лише з бюджету, оплачується в межах затвердженого фонду заробітної плати (за рахунок економії цього фонду, яка створюється внаслідок вакансій посад, тимчасової непрацездатності працівників тощо). Крім того, законодавець у положеннях Бюджетного кодексу України та КЗпП України прямо вказує на право існування позаштатного працівника. На позаштатних працівників у повному обсязі поширюється законодавство про працю. Разом з тим, за ОСОБА_1 зберігається повна заробітна плата. Відтак, вважає, що законні підстави для скасування п.2 та пп.3.1 п.3 розпорядження від 20.04.2017 №91-к - відсутні.

З урахуванням вимог ч.9 ст.267 КАС України, суд розглянув заявлені вимоги в порядку письмового провадження

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23.03.2017 судом у даній справі ухвалено постанову, якою позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Зарічненської РДА від 31.01.2017 №27-к, №28-к, №29-к, №30-к, №31-к, №32-к, №33-к, №34-к, №35-к, №36-к, №37-к "Про оголошення догани ОСОБА_1.", від 31.01.2017 №38-к "Про звільнення ОСОБА_1."; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 01.02.2017; стягнуто із Зарічненської РДА на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.02.2017 по 23.03.2017 включно в розмірі 11779,20грн. (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її працівнику) (т.1 - а.а.с.161-170).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2017 залишено без змін постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017, а відтак, в силу вимог ст.254 КАС України, рішення суду у справі №817/253/17 набрало законної сили 11.09.2017 (т.1 - а.а.с.251-254).

Разом з тим, 20.04.2017 головою Зарічненської РДА прийнято розпорядження №91-к (т.2 - а.с.8), яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА з 01.02.2017.

При цьому, поновлюючи позивача на посаді відповідачем у такому розпорядженні визначено, що ОСОБА_1 поновлений поза штатом (п.3) та приступив до роботи з дня, наступного за днем ознайомлення його із цим розпорядженням (п.2), а умови оплати праці здійснюється відповідно до законодавства (пп.3.1. п.3).

Вважаючи оспорюване розпорядження голови Зарічненської РДА в частині п.2 та пп.3.1 п.3 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про його скасування.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 у справі №817/587/17, яка в силу вимог ст.254 КАС України набрала законної сили 27.06.2017, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю з підстав неналежного звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, оскільки протиправність дій та рішень відповідача щодо виконання рішення суду розглядається судом в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративних справах відповідно до вимог ст.267 КАС України, а не позовного провадження (т.2 - а.а.с.16-20).

Так, врахувавши зазначене у постанові суду від 22.05.2017 у справі №817/587/17, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою.

Враховуючи те, що рішення суду від 22.05.2017 у справі №817/587/17, яким визначено спосіб захисту порушеного права, позивач отримав лише 26.05.2017, то відповідно заяву щодо неналежного виконання відповідачем рішення суду, прийнятого 23.03.2017 у адміністративній справі №817/253/17, подано ОСОБА_1 у строк, визначений ч.9 ст.267 КАС України.

Надаючи правову оцінку оспорюваному розпорядженню суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю та гарантує захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов'язковими до виконання.

Положеннями статей 14 та 255 КАС України регламентовано, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Аналогічні положення закріплені в статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIІІ, зокрема, частиною другою визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відтак, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов'язком такого боржника.

Судовим рішенням у справі №817/253/17, яке набрало законної сили 11.09.2017, підтверджено протиправність звільнення ОСОБА_1, та відновлено його порушене право на працю шляхом поновлення на посаді, з якої його було незаконно звільнено, чим покладено на відповідача обов'язок виконати таке рішення.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, виконання такого обов'язку не може здійснюватись суб'єктом владних повноважень поза межами, встановленими у рішенні суду, чи у спосіб, відмінний від визначеного у такому рішенні.

Так, в ході виконання рішення суду у справі №817/253/17 відповідачем поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА (п.1), проте згідно з п.2 спірного розпорядження, таке поновлення здійснено ним "поза штатом".

Відповідно до ч.3 ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Однак, згідно із Законом України «Про мічцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 №586-XIV, районні державні адміністрації є органом державної влади, який є елементом механізму держави, що бере участь у виконанні її функцій та наділений при цьому владними повноваженнями, та фінансування якого здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Статтею 48 даного Закону передбачено, що посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями, їх основні права, обов'язки, відповідальність, умови оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України "Про державну службу".

Згідно зі ст.2 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов'язками у межах повноважень, визначених ч.1 ст.1 цього Закону.

Штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати й посадові оклади працівників.

Відтак, чинне законодавство України взагалі виключає можливість перебування державного службовця на посаді в органі державної влади поза штатом, оскільки прийняття працівника на державну службу має відбуватись згідно із штатним розписом і з посадовим окладом, визначеним таким штатним розписом, а тому роботодавець не вправі поновити працівника, державного службовця, поза штат.

Враховуючи викладене та зміст постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі №817/253/17, суд приходить до висновку, що поновлюючи ОСОБА_1 на такій посаді поза штатом відповідач не відновив становища, яке існувало до порушення його права у сфері трудових відносин, а відтак, діяв не у спосіб, визначений судовим рішенням, та поза межами чинного законодавства України про працю.

Більше того, такі дії відповідача вчинені всупереч вимогам частини 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIІІ, яка чітко регламентує, що судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Крім того, судом встановлено, що аналогічний висновок суду викладений у постанові Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2016 у справі №817/848/16 за позовом ОСОБА_1 до Зарічненської РДА про визнання протиправним та скасування розпорядження, яка набрала законної сили 04.01.2017.

Тобто, має місце повторне поновлення позивача на посаді поза штатом, що свідчить про неврахування відповідачем незаконності такого поновлення поза штатом, яка встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Таким чином, відповідач навмисно створює ситуацію, за якої з позивачем, як особою, що рішенням суду поновлений на роботі та на користь якого стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, поводяться із зменшенням рівності здійснення, можливості реалізації, своїх прав, що прямо суперечить не лише ст.24 Конституції України та Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 №5207-VI щодо здійснення будь-якого передбаченого законодавством права без дискримінації, а й ст.1 Протоколу 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України від 09.02.2006 №3435-ІV).

Особливо неприпустимим є створення такої ситуації з боку органу державної влади, який є одним із компонентів держави, та інтереси якого повинні співпадати з необхідністю належного здійснення будь-якого передбаченого законодавством права особи без дискримінації, що є питанням авторитету влади й Держави в цілому.

З огляду на викладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу оспорюваного розпорядження, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд приходить до висновку про скасування пункту 2 розпорядження від 20.04.2017 №91-к як такого, що унеможливлює відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача у сфері трудових відносин, адже прийнятий відповідачем на виконання постанови суду від 23.03.2017 у справі №817/253/17 не у спосіб, визначений таким судовим рішенням, а відтак є протиправним.

Такий висновок узгоджується із гарантованим Конституцією України принципом верховенства права (ст.8 КАС України), невід'ємним елементом якого є принцип правової (юридичної) визначеності, який, зокрема, передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, про що у низці своїх рішень зазначає Європейський суд з прав людини.

Зокрема, у рішенні у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], № 28342/95, п.61, ECHR 1999-VII) Європейський суд з прав людини констатував, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", згадуючи й про справу "Брумареску проти Румунії", зокрема, констатував: Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (п.62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Оскільки поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти, молоді та спорту Зарічненської РДА "поза штатом" є протиправним, то пп.3.1 п.3 оспорюваного розпорядження від 20.04.2017 №91-к, який визначає його умови оплати праці відповідно до законодавства, як такому, що обліковується «поза штатом», також підлягає скасуванню, оскільки є похідним від п.2 оспорюваного розпорядження.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

В силу вимог ч.10 ст.267 КАС України, у разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені ч.2 ст.162 цього Кодексу.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Зарічненської районної державної адміністрації Рівненської області від 20.04.2017 №91-к в частині пункту 2 та підпункту 3.1 пункту 3.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, ухвалена в порядку статті 267 КАС України, може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Суддя Щербаков В.В.