Справа № 813/838/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 рокуЛьвів№ 876/8017/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

представника позивачів ОСОБА_12,

представника відповідача Іванович А.В.,

представників третьої особи ОСОБА_14, ОСОБА_15,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дублянської міської ради на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_4, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_10, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_2, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_1, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Дублянської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_37, ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_38, ОСОБА_22, ОСОБА_4, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_10, ОСОБА_25, ОСОБА_39, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_2, ОСОБА_40, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_1, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмов у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,9500 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Дублянської міської ради Жовківського району, викладених у листах від 15.09.2016 року за №В-11439/0-6009/6-16, за №Ш-11435/0-6036/6-16, за №Ц-11450/0-6016/6-16, за №М-11440/0-6037/6-16, за №М-11423/0-6010/6-16, за №П-11427/0-6034/6-16, за №М-11423/0-60/6-16, за №П-11427/0-6034/6-16, за №М-11444/0-6012/6-16, за №Г-11438/0-6007/6-16, за №С-11436/0-6030/6-16, за №Г-11443/0-6006/6-16, за №Б-11431/0-6033/6-16, за №Ч-11455/0-6011/6-16, за №Я-11445/0-6013/6-16, за №Ш11456/6018/6-16, за №Ж-11426/0-6031/6-16, за №К-11447/0-6021/6-16, за №Б-11452/0-6017/6-16, за №К-11425/0-6029/6-16, за №Д-11430/0-6024/6-16, за №Г-11446/0-6020/6-16, за №Ф-11429/0-6032/6-16, за №М-11442/0-6008/6-16, за №А-11434/0-6027/6-16, за №Ш-11428/0-6025/6-16, за №Л-11448/0-6015/6-16, за №П-11441/0-6022/6-16, за №М-11424/0-6014/6-16, за №Я-11457/0-6035/6-16, за №Л-11433/0-6028/6-16 та про зобов'язання розглянути клопотання і надати дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2017 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Дублянська міська рада подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати частково та прийняти нову, якою зобов'язати відповідача повторно розглянути заяви позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,9500 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області, в іншій частині постанову залишити без змін, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_18, ОСОБА_37, ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_38, ОСОБА_22, ОСОБА_4, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_10, ОСОБА_25, ОСОБА_39, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_2, ОСОБА_40, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_1, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_3 звернулись до Головного управління Дергеокадастру у Львівській області в серпні 2016 року із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення кожному із позивачів у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,95 га із земель запасу для ведення особистого селянського господарства в межах Дублянської міської ради Жовківського району.

15.09.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області були прийняті рішення за № за №В-11439/0-6009/6-16, за №Ш-11435/0-6036/6-16, за №Ц-11450/0-6016/6-16, за №М-11440/0-6037/6-16, за №М-11423/0-6010/6-16, за №П-11427/0-6034/6-16, за №М-11423/0-60/6-16, за №П-11427/0-6034/6-16, за №М-11444/0-6012/6-16, за №Г-11438/0-6007/6-16, за №С-11436/0-6030/6-16, за №Г-11443/0-6006/6-16, за №Б-11431/0-6033/6-16, за №Ч-11455/0-6011/6-16, за №Я-11445/0-6013/6-16, за №Ш11456/6018/6-16, за №Ж-11426/0-6031/6-16, за №К-11447/0-6021/6-16, за №Б-11452/0-6017/6-16, за №К-11425/0-6029/6-16, за №Д-11430/0-6024/6-16, за №Г-11446/0-6020/6-16, за №Ф-11429/0-6032/6-16, за №М-11442/0-6008/6-16, за №А-11434/0-6027/6-16, за №Ш-11428/0-6025/6-16, за №Л-11448/0-6015/6-16, за №П-11441/0-6022/6-16, за №М-11424/0-6014/6-16, за №Я-11457/0-6035/6-16, за №Л-11433/0-6028/6-16, якими було відмовлено позивачам у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Мотивами вищенаведених відмов стала відсутність погодження Дублянської міської ради Жовківського району щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Позивачі не погодившись з такою відмовою звернулися до суду з метою захисту їх порушеного права.

Як передбачено пункту «є-1» частини 1 статті 15-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених ЗК України.

Статтею 122 ЗК України встановлено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, а саме центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини 6 статті 118 цього ж Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

В матеріалах справи наявні клопотання та додатки до них, зміст яких вказує на те, що позивачами дотримано вимог законодавства при їх оформленні.

Згідно із частиною 7 цієї ж статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведена норма вказує на те, що законодавцем визначено вичерпний перелік на підставі, яких допускається відмова у наданні згаданого дозволу.

Наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, в тому числі рішення №2/1.

Відповідно до рішення колегії Держземагенства України №2/1: 2.Начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою: 2.1. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них. 2.2. У запиті, наведеному в пункті 2.1 цього рішення: зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання; інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. 2.3. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання. 2.4. У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що законною підставою відмови заявнику можуть бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (частина 7 статті 118 ЗК України) та які надійшли у десятиденний строк.

Апеляційним судом встановлено, що при поданні клопотань та додатків до них позивачами повністю дотримано вимоги законодавства при їх оформленні.

В матеріалах справи наявний лист Дублянської міської ради Жовківського району від 23.03.2017 року за №269 згідно з якого остання не погоджує позивачам надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею по 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства на території міської ради у зв'язку з тим, що дана територія у відповідності до Генерального плану передбачена для транспортної інфраструктури.

Однак, зважаючи на те, що наведений лист був надісланий відповідачу 23.03.2017 року, тобто після оскаржуваних дій, викладених у листах від 15.09.2016 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, даний лист не міг бути покладений в основу таких відмов.

При цьому, дотримуючись принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі (стаття 11 КАС України), суд вважає за необхідне дослідити обставини, викладені в листі Дублянської міської ради Жовківського району від 23.03.2017 року за №269, зокрема щодо наявності, передбачених частиною 7 статті 118 ЗК України, підстав для відмови у погодженні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Так, в матеріалах справи наявне рішення Дублянської міської ради від 22.01.2015 року за №23 відповідно до якого прийнято рішення розробити генеральний план м.Дублян відповідно до чинного законодавства та доручено міському голові організувати розроблення генерального плану м.Дублян.

Також, в матеріалах справи наявне рішення Дублянської міської ради від 31.03.2017 року за №6 «Про затвердження плану зонування території м.Дубляни».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року за №3038-VI, з наступними змінами та доповненнями, генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Абзацом 4 частини 1 статті 17 даного Закону передбачено, що у складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Згідно з частиною 10 цієї ж статті, генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Судом встановлено, що Дублянською міською радою не приймалось жодних рішень щодо затвердження генерального плану м.Дублян, з чого випливає, що такий план не затверджувався третьою особою установленому законом порядку.

Більше того, в матеріалах справи наявні докази - лист Інституту «Містопроект» від 06.04.2017 року за №242/12-1 - в підтвердження того, що генеральний план лише розробляється.

Враховуючи те, що генеральний план не розглядався та не затверджувався третьою особою, суд не може взяти до уваги рішення від 31.03.2017 року за №6 «Про затвердження плану зонування території м.Дубляни», оскільки прийняття такого можливе лише після затвердження генерального плану, як це передбачено абзацом 4 частини 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Більше того, зазначене рішення не може бути покладено в обґрунтування правомірності спірних відмов у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, оскільки на час прийняття таких зазначене рішення не було прийнято (відмови датовані вереснем 2016 року, рішення органу місцевого самоврядування - березнем 2017 року).

Відповідач та третя особа доказів в підтвердження спростування вищенаведених обставин не надали, не представили також жодних доказів прийняття та затвердження генерального плану в установленому законом порядку.

А відтак, посилання Дублянської міської ради на те, що територія на якій знаходяться земельні ділянки відповідно до генерального плану передбачена для транспортної інфраструктури, не можуть свідчити про наявність законної підстави для відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, оскільки дані твердження не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачі являються учасниками бойових дій, а тому, у відповідності до положень пункту 14 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII, мають право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Наведене дозволяє суду констатувати факт про те, що суб'єкт владних управлінських функцій - відповідач діяв не у відповідності до норм чинного законодавства, а саме відмовив у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачів для ведення особистого селянського господарства, з підстав які не передбачені положеннями статті 118 ЗК України (містить вичерпний перелік для відмови).

Відтак, такі дії відповідача щодо відмови є протиправними, оскільки не відповідають критерію законності (пункт 1 частини 3 статті 2 КАС України) та обґрунтованості (пункт 3 частини 3 статті 2 КАС України).

Як наслідок, задля належного забезпечення позивачам гарантованого права на ефективний засіб юридичного захисту, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача надати дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельної ділянки у власність площею 0,9500 га кожному для ведення особистого селянського господарства.

Колегія суддів дійшла висновку, що захист права у такий спосіб не буде втручанням у його дискреційні повноваження, оскільки у спірних правовідносинах законодавство не дозволяло відповідачу діяти на власний розсуд, судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дублянської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2017 року у справі №813/838/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 11.10.2017 року